Провадження № 33/4808/809/25
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду суду Івано-Франківської області від 19.09.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 23.11.2025 року подав апеляційну скаргу після закінчення строку на апеляційне оскарження разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 вказує, що він не отримував копію постанови і про розгляд справи йому стало відомо із сайту Судової влади 12.11.2025 року та на наступний день ним було подано заяву про отримання постанови, постанову він не отримав, оскільки перебуває на військовій службі.

Вважає, що строк на оскарження постанови встановлено 10 днів з моменту отримання, тобто останній день подання припадає на 23.11.2025 року.

Зазначає, що він не був повідомлений про розгляд справи, розгляд справи відбувався без його участі, оскільки він не мав фізичної можливості прибути до суду, тому що перебував в день розгляду справи та винесення постанови на стаціонарному лікуванні.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Зі змісту клопотання про поновлення строку вбачається, що ОСОБА_1 вважає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення необхідно вважати перебування його на стаціонарному лікуванні, розгляд справи без його участі та несвоєчасне отримання копії судового рішення.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись не з дня отримання апелянтом копії судового рішення, а з дня винесення судом постанови.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за участю ОСОБА_1 , якому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України. При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було проінформовано про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді. Крім того, матеріали справи містять зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425665 про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 та не керування даним транспортним засобом протягом 24 годин, підписане ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції приймались необхідні заходи щодо повідомлення Долішного ОСОБА_1 у встановленому законом порядку про розгляд справи. (а.с. 11-18)

19 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знав про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відносно нього перебуває на розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та мав можливість своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення і прийняти заходи для його оскарження.

Так, останнім днем строку, протягом якого можливо було подати апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2025 року, необхідно вважати 29 вересня 2025 року.

ОСОБА_1 надіслав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на адресу Івано-Франківського апеляційного суду 25 листопада 2025 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана із пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апелянт у заявленому клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду зазначає, що він пропустив термін оскарження у зв`язку із тим, що він перебував на стаціонарному лікуванні. На підтвердження даного факту, до апеляційної скарги додано копії виписок, виданих КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради», згідно яких ОСОБА_1 з 01.09.2025 року по 29.09.2025 року та з 29.09.2025 року по 14.10.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Однак, з матеріалів справи та апеляційної скарги неможливо встановити місце перебування та обставини, що унеможливили подання апеляційної скарги ОСОБА_2 в період з 15.10.2025 року до дня подання ним апеляційної скарги.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що про наявність рішення, яким його було визнано винним у вчиненні правопорушень він дізнався 12 листопада 2025 року. При цьому він не зазначає, які обставини не дозволили йому прийняти відповідні заходи, щодо отримання даних про стан відомого йому провадження та дізнатись про наявність ухваленого судом рішення в період з 14.10.2025 року до 12 листопада 2025 року.

Перевіряючи вищевказані доводи ОСОБА_1 щодо наявності поважності причин з яких він пропустив строк на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Зокрема, апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту матерілів справи вбачається, що суд першої інстанції ухвалив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 19 вересня 2025 року та в той же день направив йому копію вказаного рішення для відома.

Апеляційний суд враховує, що копію судового рішення було направлено ОСОБА_1 за адресом, який зазначено у судовому рішенні та який апелянт зазначає в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання. При цьому, апелянт повинен підтвердити реальне існування обставин на які він посилається в обґрунтування поважності своїх вимог.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд вважає доведеним, що в період з 19.09.2025 року по 14.10.2025 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та в цей час був позбавлений можливості оскаржити судове рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апелянтом не зазначені та не доведені обставини, які свідчать про неможливість оскарження ним судового рішення в період з 15.10.2025 року по день звернення з апеляційною скаргою.

Так, апелянт повинен надати достатні дані, які підтверджують, що він з поважних причин протягом строку, який встановлено законом на оскарження судового рішення та протягом строку, який продовжувався до подання ним апеляційної скарги, не мав можливості звернутись до суду з відповідною апеляційною скаргою та вказати, яким чином зазначені ним обставини змінились та надали йому можливість звернутись до суду з апеляційної скаргою.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. В той же час, апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він не оспорює правильність встановлених судом фактичних обставин, однак вважає, що огляд на стан сп`яніння повинен був бути проведений у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, якою встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили та підлягає до виконання, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати та довести реальну наявність причин, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2025 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв