Провадження № 3/643/3129/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними, та їх кваліфікація

04.09.2025 о 23-10 год. ОСОБА_1 (далі Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку № 140 по вул. Академіка Павлова у м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер алкотест 6820», прилад 0027. Результат огляду становить 1,53 проміле алкоголю, номер тесту 3142.

Дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

05.09.2025 о 00-31 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку № 144 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер алкотест 6820», прилад 0027. Результат огляду становить 1,29 проміле алкоголю, номер тесту 3144.

Дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

05.09.2025 о 02-09 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку № 148 по вул. Академіка Павлова у м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер алкотест 6820», прилад 0027. Результат огляду становить 1,04 проміле алкоголю, номер тесту 3146.

Дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

2. Позиція учасників справи

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання 03.12.2025 не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Захисник не заперечувала проти розгляду справи за відсутності Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Головко В.В. в судовому засіданні 03.12.2025 просила закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а в разі, якщо суд дійде висновку щодо наявності складу адміністративного правопорушення не позбавляти Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, права керування транспортними засобами, оскільки останній проходить службу в ЗСУ, в ході якої виконує функції водія транспортних засобів.

3. Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

4. Позиція суду

Вина Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 443847 від 05.09.2025, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 04.09.2025 о 23-10 год. вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 443926 від 05.09.2025, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 05.09.2025 о 02-09 год. вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 443889 від 05.09.2025, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 05.09.2025 о 00-31 год. вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними результатів тестування Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на алкоголь від 05.09.2025, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», прилад ARHF 0027, тест № 3146, відповідно до якого результат тесту 1,04 %;

- даними результатів тестування Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на алкоголь від 05.09.2025, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», прилад ARHF 0027, тест № 3144, відповідно до якого результат тесту 1,29 %;

- даними результатів тестування Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на алкоголь від 05.09.2025, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», прилад ARHF 0027, тест № 3146, відповідно до якого результат тесту 1,53 %;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стан сп`яніння позитивний, результат 1,04 % проміле. У графі акту «З результатами згоден» Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проставив підпис без зауважень щодо змісту акту;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стан сп`яніння позитивний, результат 1,53 % проміле. У графі акту «З результатами згоден» Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проставив підпис без зауважень щодо змісту акту;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стан сп`яніння позитивний, результат 1,29 % проміле. У графі акту «З результатами згоден» Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проставив підпис без зауважень щодо змісту акту;

- даними рапортів працівників поліції, згідно з якими Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозаписів, на яких зафіксовані обставини вчинення правопорушень.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаних вище правопорушень та факт порушення ним вимог п.п. «а» п. 2.9 ПДР.

5. Мотиви неврахування аргументів захисника

5.1. Аргументи захисника

Додатки до протоколів містять роздруківки алкотестера Drager Alcotest 6820, з яких встановлено, що останнє калібрування у всіх даних технічних засобів проводилось лише 22.11.2024, в той час згідно з Інструкцією з експлуатації вказаного алкотестера передбачені інтервали технічного обслуговування приладу, тобто калібрування, яке в свою чергу має проводитись кожні шість місяців. Отже, працівники поліції не мали право проводити освідування за допомогою даних алкотестерів, бо наведене суттєво впливає на точність результатів проведеного огляду, а отже сторона захисту та Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ставить під сумнів результат тесту, та даний доказ є неналежним.

Позиція суду

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest". На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.

Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

У матеріалах справи містяться роздруківки газоаналізатора приладу "Drager "Alcotest 6820", з яких вбачається, що останні калібрування були проведені 22.11.2024.

Отже, оскільки останнє калібрування даних приладів "Drager "Alcotest 6820" було проведено 22.11.2024, то станом на дату проходження Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, огляду на стан алкогольного сп`яніння з їх використанням, інтервал калібрування даних приладів не закінчився.

Аналогічні висновки відносно того, що закінчення шестимісячного строку з дати останнього калібрування газоаналізатору «Драгер Алкотест» не може бути підставою для визнання результатів огляду недійсними, викладені в постановах Сумського апеляційного суду від 07.10.2025 у справі № 587/4095/24, Черкаського апеляційного суду від 29.08.2025 у справі № 705/1954/25, Київського апеляційного суду від 18.03.2025 у справі № 758/13742/24 та інших. Зазначена практика апеляційних судів є останньою релевантною з цього питання.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

5.2. Аргументи захисника

Наявні аудіо/відеозаписи, які надані до зазначених вище протоколів, не мають безперервної аудіо/відео фіксації, як вимагають відповідні інструкції, а мають нарізки аудіо/файлів, які частково зафіксовані на власні засоби, що є не припустимим, а тому у всіх випадках працівники поліції повинні були запросити двох свідків, чого не було зроблено у випадку з Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а отже дані докази є недопустимими, та не можуть бути доказами, які підтверджують його провину.

Позиція суду

Обов`язок відеофіксації процедури огляну на стан сп`яніння передбачений імперативними положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Всупереч засад змагальності доказів фальсифікації відеозапису, стороною захисту суду не надано.

На відеозапису зафіксовані обставини, які мають значення для предмету доказування в даній справі та підтверджують факт вчинення правопорушення.

Диски з відеозаписами зазначені працівниками поліції в якості одного з матеріалів справи у внутрішньому описі справи.

Наявні відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Також є безпідставними доводи захисника, що не були залучені свідки. Оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, відеозаписи яких наявні у матеріалах справи на диску.

Крім того, відеозапис є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення. Висновок суду щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ґрунтується на дослідженні та оцінці всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Аналогічні висновки відносно того, що сам по собі факт переривання відеозаписів не може бути визнаний підставою для визнання вказаних доказів недопустимими, викладені в постанові Дніпровського апеляційного суду м. Кривий Ріг від 10.06.2024 у справі № 215/7238/23.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

5.3. Аргументи захисника

З наявного в матеріалах провадження протоколу ЕПР1 443847 та додатків до нього відеозаписів встановлено, що на запис zomal 04.9.25 23:10 працівниками поліції не зафіксовано особу, яка керує транспортним засобом, не зафіксовано як водій виходить з транспортного засобу, отже ініціатором складення протоколу не надано належних та допустимих доказів щодо керування Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, даним транспортним засобом. В інших випадках також відсутні докази виконання Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, функцій водія вказаного вище автомобіля під час його руху.

Позиція суду

Доводи захисника спростовуються даними протоколів про адміністративне правопорушення та рапортів співробітників поліції, в яких зазначено на русі та зупинці вказаного вище автомобіля під керуванням Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доказів внесення до вказаних документів завідомо неправдивих даних, суду не надано.

При цьому суд враховує, що всі протоколи про адміністративне правопорушення підписані Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без зауважень щодо їх змісту.

Крім того, з відеозаписів вбачається, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, спочатку під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт виконання ним функцій водія автомобіля та не посилався на те, що не є його водієм.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

5.4. Аргументи захисника

Працівники поліції встановили, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є військовим ЗСУ, несе службу на кордоні. Проте працівники поліції не запросили працівників ВСП та провели огляд військовослужбовця в порушення вимог закону. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, здійснював управління БПЛА під час вказаних вище подій, проте не мав права повідомляти працівникам поліції про виконання бойового завдання.

Позиція суду

Насамперед суд зазначає, що в ході судового розгляду справи захисник дійсно надала суду військовий квиток Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з яким він є військовослужбовцем.

Проте доказів того, що під час подій, з приводу яких складені протоколи про адміністративне правопорушення, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, виконував бойове завдання, зокрема виконував функції оператора БПЛА, суду не надано.

Ба більше, згідно з відеозаписом від 04.09.2025, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, на запитання працівника поліції підтвердив, що приїхав до дівчини.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом, щодо якого відсутні відомості про його належність до транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог чинного законодавства України.

При цьому суд враховує, що факт керування транспортним засобом особою, яка має статус військовослужбовця, не звільняє вказану особу від обов`язку виконувати вимоги Правил дорожнього руху та не може бути підставою для звільнення такої особи від відповідальності за порушення вимог вказаних Правил.

Крім того, як зазначено в постанові Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг від 09.10.2025 у справі № 175/4298/25, доводи захисника, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є військовослужбовцем, на момент його зупинки виконував завдання за призначенням, та огляд на стан його сп`яніння мав проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП є також неспроможними з урахуванням наступного.

Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.

У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.

У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.

Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).

У другому випадку, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.

При цьому, за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями.

Ураховуючи наведене вище та релевантну практику судів апеляційної інстанції, суд відхиляє аргументи сторони захисту.

5.5. Аргументи захисника

Згідно з відеозаписом, працівники поліції провокують Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, що начебто їхав без підсвітки номерного знаку, пропонують пройти освідування без роз`яснення прав, але після проходження освідування згадали йому про його права, що є грубим порушенням права на захист.

Позиція суду

Насамперед суд зауважує, що у всіх трьох протоколах про адміністративне правопорушення Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, без будь-яких зауважень проставив підпис в графі «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП».

Крім того, суд враховує наступне.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Захисник, посилаючись на нероз`яснення та несвоєчасне роз`яснення Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його прав та обов`язків під час проходження процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення, не обґрунтувала, яким чином зазначена обставина за конкретних умов даної справи перешкоджала забезпеченню та реалізації прав і свобод Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пов`язаних із процедурою огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що ОСОБА_1 як особа, що керує транспортним та має посвідчення водія відповідної категорії, здавав відповідні іспити в сфері законодавства, що регулює дорожній рух а відтак обізнаний із своїм обов`язком на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан відповідного сп`яніння. Ба більше, обізнаність водія із вимогами Правил дорожнього руху презюмується, оскільки відповідний нормативний акт доведений до відома громадян у встановленому законодавством України порядку.

Ураховуючи наведене, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, володів необхідними та достатніми знаннями у галузі права для того, щоб мати можливість регулювати свою поведінку під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У суді інтереси Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представляв адвокат, тобто фахівець у галузі права. Сам Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не скористався правом з`явитись до суду.

За таких обставин суд відхиляє доводи захисника щодо необхідності закриття провадження у справі з мотивів нероз`яснення (несвоєчасного роз`яснення) працівниками поліції Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків під час процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки вказана обставина сама по собі не спричинила негативного впливу на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, в тому числі й на допустимість доказів.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

5.6. Щодо інших аргументів захисника

Під час розгляду справи судом не встановлено таких порушень законодавства України в ході огляду Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стан алкогольного сп`яніння, які могли би негативно позначитись на дотриманні прав і свобод вказаної особи та загальній справедливості судового розгляду.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи захисника щодо порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, недопустимості зібраних у справі доказів та посилання на відповідну практику Європейського суду з прав людини, Конституційного Суду України, положення Конституції України, КУпАП та інших актів законодавства України.

Накладення стягнення

Оскільки Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оцінюючи доводи захисника щодо недоцільності накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд керується таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в тому числі в постанові від 12.07.2018 у справі № 745/398/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Таким чином, суд, реалізуючи дискреційні повноваження, має певну свободу розсуду, але виключно у межах вибору законних альтернатив, тобто альтернатив, що відповідають закону та не суперечать йому.

Суд констатує, що чинним законодавством України передбачений єдиний можливий вид та розмір стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Будь-яких інших альтернативних варіантів стягнення за вказане правопорушення, чинний КУпАП не передбачає. Також чинним КУпАП не передбачено право суду накласти за вказане правопорушення більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, звільнити правопорушника від відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення тощо.

Такий правовий режим відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, є наслідком змін до законодавства, внесених Законом України № 1231-IX від 16.02.2021.

Як вбачається з пояснювальної записки до Закону № 1231-IX, він прийнятий у зв`язку із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян, підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху та сприятиме запобіганню вчиненню правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, більш стриманій і виваженій поведінці водіїв на дорогах і, як наслідок, призведе до зменшення кількості ДТП, особливо ДТП, учинених особами, які керували транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння або в стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а також до підвищення рівня правової культури, зміцнення законності та виховання водіїв, осіб, які керують транспортними засобами, пасажирів у дусі точного і неухильного додержання вимог чинного законодавства.

Таким чином, законодавець, наголошуючи на підвищеній суспільній небезпеці правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, Законом України № 1231-IX від 16.02.2021 вніс зміни до КУпАП, спрямовані на підсилення відповідальності за вказане правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2022 у справі № 361/1017/20 зазначено, що здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен переходити межі своїх повноважень й не перетворюватися на творця права (див.: ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1), заява № 36813/97).

Таким чином, у разі незастосування до Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд фактично вийде за межі власних дискреційних повноважень та перетвориться на творця права, оскільки призначить стягнення, що суперечить закону.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання сторони захисту та накладення на Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді штрафу, без застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд накладає на Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн., які підлягають стягненню з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких даних відносно того, що безпосередньо під час вказаних вище подій, з приводу яких складені протоколи про адміністративне правопорушення, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, виконував військові або службові обов`язки. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для звільнення Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору. При цьому наявність у Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, статусу військовослужбовця сама по собі не означає, що під час вказаних вище подій він безпосередньо виконував військові або службові обов`язки.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких даних відносно того, що зазначений вище транспортний засіб відноситься до транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для передачі матеріалів про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до дисциплінарної відповідальності (ч. 3 ст. 15 КУпАП).

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов