Справа № 375/887/25 Головуючий в суді І інстанції Смик М.М.
Провадження № 33/824/5513/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заліського Богдана Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285814 від 30 березня 2025 року о 13 год 05 хв на вул. Леоніда Каденюка, 34 в с. Маківка Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме автомобілем «BMW 523I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Не погодившись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Заліський Б.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вбачаються підстави для закриття провадження у справі в порядку пункту 1 статті 247 КУпАП з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, посилається на невиконання працівниками поліції Закону України «Про Національну поліцію» (звертаючись до особи поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи з рук); ознаки алкогольного сп`яніння, які відображені у протоколі, не були повідомлені водію працівниками патрульної поліції; відеозапис є недопустимим доказом, оскільки працівник поліції знімав боді камеру; водія не було відсторонено від керування транспортного засобу.

У судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Заліський Б.С. не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Адвокатом Заліським Б.С. 03.12.2025 року було подане клопотання про розгляд справи у відсутності сторони захисту. Підстав для відмови у задоволенні клопотання не встановлено, оскільки сторона захисту, як і сама особа, що притягується до відповідальності, були обізнані про розгляд справи, були ініціаторами апеляційного перегляду справи, висловили свої доводи і заперечення з приводу висновків суду в апеляційній скарзі і вправі використовувати свої процесуальні права на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, досліджено наявні в матеріалах справи докази, враховано обставини справи, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху.

Згідно приписів ч.1 ст.130 КпАП України керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП України для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділ І Інструкції №1452/735).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділ І Інструкції №1452/735).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Розділ І Інструкції №1452/735).

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено самостійну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на матеріалах, наданих уповноваженим органом, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285814 від 30 березня 2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (надалі по тексту - Інструкція №1395) та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 6 листопада 2015 року № 1376;

- постанова серії ЕПР1 №285814 від 30 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- довідка щодо наявності посвідчення водія від 31 березня 2025 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відносно ОСОБА_2 від 30 березня 2025 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30 березня 2025 року,

- розписка від 30 березня 2025 року, відповідно до якої водія ОСОБА_1 зобов`язано не керувати транспортним засобом у нетверезому стані;

- копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4388595 від 30 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді попередження;

- рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області від 30 березня 2025 року.

Наявними матеріалами також підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Рокитнянському районному суді Київської області за викликом. Зазначений протокол ОСОБА_1 підписав без будь-яких заперечень та зауважень щодо його змісту.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Перевіряючи доводи, які викладені адвокатом Заліським Б.С. у апеляційній скарзі, апеляційний суд не може визнати їх такими, що спростовують висновки суду в оскаржуваній постанові.

Так, безпідставними є посилання на невиконання працівниками поліції Закону України «Про Національну поліцію», а саме в частині ненадання можливості ознайомитися з викладеною в службовому посвідченні інформацією, оскільки як слідує із відеоматеріалів, працівник поліції представився, також інформація щодо особи, яка склала протокол зафіксована у протоколі.

Заперечень чи незгоди з діями працівників поліції Бабат І.І. під час складення протоколу не висловлював, а навпаки, ввічливо та щиро підтримував спілкування з працівниками патрульної поліції, що зафіксовано на відеозаписах.

Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги з приводу того, що ознаки алкогольного сп`яніння, які відображені у протоколі, не були повідомлені водію працівниками патрульної поліції. Як зазначає сам апелянт у апеляційній скарзі, у протоколі вказані три ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук), а водієві було повідомлено дише про одну (запах алкоголю з порожнини рота), при цьому кожна з цих ознак є самостійною підставою для проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до (п. 3 Розділ І Інструкції №1452/735.

Апеляційний суд також не може погодитись із доводами апеляційної скарги з приводу того, що відеозапис є недопустимим доказом з тих підстав, що працівник поліції знімав боді камеру, оскільки сторона апелянта не вказує, яка саме обставина унаслідок цього не була зафіксована.

На відеозаписі безпосередньо зафіксована об`єктивна сторона адміністративного правопорушення в частині відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, дотримання поліцейськими порядку встановлення ознак сп`яніння та роз`яснення порядку проходження огляду.

У судовому засіданні було відтворено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, з яких слідує, що 30 березня 2025 року працівники патрульної поліції здійснювали вільне патрулювання в Білоцерківському районі Київської області. Автомобіль «BMW 523I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався по дорозі і в подальшому здійснив зупинку. Біля зазначеного автомобіля здійснили зупинку і працівники патрульної поліції. Патрульні встановили особу водія за його поясненнями та документами, зокрема, ОСОБА_1 надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Установивши наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, патрульний поліцейський вказав водієві на необхідність проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу (газоаналізатора) або в найближчому медичному закладі. Водій ОСОБА_1 без будь-яких заперечень погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Направляючись до найближчого медичного закладу, водій ОСОБА_1 попросив працівників патрульної поліції здійснити зупинку, оскільки йому необхідно вийти в туалет. В подальшому водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; після відмови, працівники поліції повідомили про складання відносно ОСОБА_1 протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Досліджений відеозапис не викликає жодних обґрунтованих сумнів у тому, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та керував автомобілем «BMW 523I», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Не відповідають дійсності також доводи апеляційної скарги з приводу того, що водія не було відсторонено від керування транспортного засобу, оскільки поліцейськими було роз`яснено заборону керування транспортним засобом, про що в матеріалах справи наявна розписка.

Водій ОСОБА_1 будучи достовірно обізнаним про вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичне навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі.

Оскільки водій не виявив жодних активних дій та не згодився на виконання законних вказівок працівників поліції, не вжив жодних дієвих заходів, які б свідчили про його волевиявлення до виконання обов`язку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, його поведінку було правомірно та обґрунтовано оцінено як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП з посиланням на 2.5 Правил дорожнього руху.

Таким чином, апеляційний суд доводи, викладені в апеляційній скарзі, оцінює як такі, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КУпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, а відтак постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана