КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5547/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17 000,00 грн.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення №084/4269/25 від 19 вересня 2025 року судом, зокрема, встановлено, що 18.09.2025 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 був виявлений на території в/ч НОМЕР_1 з ознаками, схожими на вживання алкогольних напоїв, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Після виявлення ознак алкогольного сп`яніння, солдат ОСОБА_1 був доправлений для огляду на стан алкогольного сп`яніння до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу - прилад «Алконт-М» №00224 у присутності двох свідків, підтверджено перебування солдата ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (2,16 проміле).

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року скасувати, дану справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав йому можливості висловити свої заперечення щодо протоколу, який складено без дотримання вимог, визначених Інструкцією зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України 23 жовтня 2021 року № 329, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2021 р. за № 1622/37244.

Крім того, ОСОБА_1 заявлялось клопотання про розстрочку виплати штрафу в порядку ст. 304, яке судом першої інстанції не було розглянуто.

ОСОБА_1 , приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, визнав свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП визнає, просив суд про розстрочку виплати штрафу.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.172-20 КУпАП настає, зокрема, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч. 3 ст.172-20 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд першої інстанції виходив з того, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

З матеріалів справи, а саме з протоколу №084/4269/25 від 19 вересня 2025 року вбачається, що 18 вересня 2025 року о 15 год 00 хв військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 знаходився на місці несення служби, в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного з використанням спеціального технічного засобу - прилад «Алконт-М» № 00224 у присутності двох свідків: старшини 1 ст. ОСОБА_2 та рядового ОСОБА_3 , підтверджено перебування солдата ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (2.16 проміле).

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 факт вживання алкогольних напоїв підтвердив, з результатами дослідження на стан алкогольного сп`яніння погодився, про що свідчить його підпис в протоколі та відсутність жодних заперечень стосовно події яка відображена в даному протоколі.

Відповідно до акту № 367, складеного за результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» № 00224, у останнього встановлено позитивну пробу алкоголю - 2, 16 проміле.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості та вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Доказів, які б спростовували висновки судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.

Жоден з доводів апеляційної скарги не спростовує висновків про наявність вини ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При цьому слід звернути увагу, що ОСОБА_1 визнав вину та будь-яких заперечень окрім пояснень обставин, які склалися 19 вересня 2025 року не навів.

Підписавши та отримавши протокол про військове адміністративне правопорушення, не оспорив його, а тому доводи щодо відсутності підстав його притягнення до адміністративної відповідальності є голослівними.

Отже, оскільки будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду та оформлення протоколу, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався, матеріали справи таких також не містять, а тому, доводи апеляційної скарги є непереконливими.

В ході апеляційного розгляду не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення А0808 № 1 від 10 січня 2024 року відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 щодо перебування у нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX,у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по цей час.

Ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати ти виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо порушення виконання обов`язків військової служби і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення, суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, яка визначає правила накладення покарання, та застосував до ОСОБА_1 покарання, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про не вирішення судом питання розстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, апеляційний суд зазначає наступне.

Положення ч. 2 ст. 301 КУпАП передбачають можливість вирішення судом питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції із заявою про розстрочку/відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу не звертався, тому вказане питання не може бути вирішене судом апеляційної інстанції.

Поряд із цим, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції із заявою про відстрочку/розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, до якої додати докази, які підтверджують, що сплата штрафу в розмірі 17 000,00 грн одним платежем становитиме для нього надмірний тягар. Такими документами можуть бути довідки про розмір грошового утримання військовослужбовця, документи, підтверджуючі наявність у правопорушника непрацездатних утриманців, тощо.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній