ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Костянтин Шепель,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі судових засідань Жмеринського міськрайонного суду №1 матеріали справ про адміністративне правопорушення, що надійшли з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, інваліда 3 групи, - за статтею 124 та за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 508449 від 9 листопада 2025 року, цього дня о 21-35 год в с. Северинівка на автодорозі Т0241, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Пежо Експерт», державний номерний знак НОМЕР_1 , мав характерні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з порожнини рота, нечітка мова, порушення мовлення, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі чи на місті зупинки за допомогою приладу «Драгер», відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, відносно ОСОБА_2 9 листопада 2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 508414 за фактом того, що 9 листопада 2025 року о 21-35 год в с. Северинівка на автодорозі Т0241, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Пежо Експерт», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого автомобіль здійснив з`їзд у кювет та отримав механічні пошкодження, відповідальність за що передбачена статтею 124 України про адміністративні правопорушення.

Відповідні протоколи були складені інспектором СРПП Жмеринського РВП Маковеєм А.В. про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Постановою судді від 4 грудня 2025 року справи об`єднано для розгляду в одному провадженні.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснює, що працівники поліції склали незаконні протоколи з грубим порушенням всіх його прав. Матеріали справи не містять жодних доказів керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 9 листопада 2025 року о 15-00 год в с. Северинівка у автомобіля заклинили гальма, і він з`їхав у кювет, при цьому автомобіль пошкоджено не було. Самостійно виїхати не міг, пішов в село Чернятин шукати транспорт, який би зміг його автомобіль витягнути з кювету, там випив зі знайомим. Коли близько 21 год він повернувся та перебував біля автомобіля, до нього під`їхали працівники поліції, сказали, що він вчинив ДТП та під час спілкування зрозуміли, що він вживав алкоголь, тому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду він відмовився, оскільки автомобілем в стані сп`яніння не керував, що неодноразово пояснював працівникам поліції. Працівники поліції сказали, що він "ухилянт", забрали у нього документи та завезли в ТЦК, потім в с. Рів на збірний пункт, а наступного дня завезли у Вінницьку лікарню для проходження військово-лікарської комісії. Коли він пройшов комісію, то виявилось, що він інвалід третьої групи і мобілізації не підлягає, тому його відпустили. Він звернувся до поліції, щоб забрати відібрані у нього документи, однак йому повідомили, що документи в ТЦК, він пішов та забрав їх. Про складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення йому взагалі не було відомо, права йому не роз`яснювали, з протоколами не ознайомлювали, копій не надали. Вважає, що в його діях відсутні подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та просить справу закрити.

Суддя дослідив матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення, де на місці підпису особи, яка притягається вказано «ознайомлений, відмовився», письмові пояснення «згідно ст. 63 Конституції України відмовився»; схему місця ДТП, з якої видно, що автомобіль на 4,10 метра з`їхав з дороги; письмові пояснення ОСОБА_2 , де вказано, що згідно з статтею 63 Конституції України від надання будь яких пояснень чи показів відмовився; розписки про роз`яснення прав та обов`язків та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, у яких також вказано «ознайомлений, відмовився»; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних, відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився; заяву, у якій ОСОБА_2 просить повідомити про судове засідання за вказаним номером телефону, однак підписувати її він також відмовився; копію посвідчення водія та фото автомобіля.

У судовому засіданні було оглянуто відеодиск, доданий працівниками поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, де відео розпочинається з того, що в темну пору доби працівники поліції під`їхали до ОСОБА_2 , який перебував біля автомобіля, сказали, що він їм має надати документи, оскільки він вчинив ДТП, при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння. На неодноразові пояснення ОСОБА_2 , що він не керував автомобілем в стані сп`яніння працівники поліції не реагували. На відео не зафіксовано факту складання протоколів, роз`яснення прав, складання всіх доданих до протоколів документів. Також на відео відсутній сам факт керування ОСОБА_2 автомобілем.

Особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Чинним Кодексу України про адміністративні правопорушення (стаття 252) визначено, що в розрізі відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінка доказам надається за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, виключно судом, який керується при цьому законом і правосвідомістю.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Так, із змісту досліджених судом матеріалів справи не встановлено, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачені статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні зі слів ОСОБА_2 , що також підтверджено оглянутим відеодиском, ОСОБА_2 9 листопада 2025 року о 21-35 год перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак жодним доказом не підтверджено, що він керував автомобілем у такому стані і не підтверджено, що він вчинив ДТП, оскільки ні автомобіль, ні будь - якого іншого майна він не пошкодив, правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статей 9, 245, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, недоведеною.

Частина перша статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 62, 129 Конституції України, статтями 7, 130, 245, 247, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ