Справа № 346/5749/25
Провадження № 3/346/1925/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, за ст. 184 ч.1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , будучи батьком малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 СК України, ухилився від належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо навчання своєї доньки, оскільки остання з 01.09.2025 без поважних причин не відвідує навчання в Коломийському ліцеї №4, в якому навчається в 5-Б класі.

В судові засідання 19.11.2025р. та 04.12.2025р. ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, яка вказана в складеному протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, поштове відправлення з судовою повісткою було повернуто до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №947/15524/20 зазначено про те, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У випадку, якщо судову повістку не вручено та зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою» судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки і особа вважається повідомленою.

Слід також зазначити, що, у відповідності до ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, інформація про кожне судове засідання оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, у тому числі у мобільному застосунку Порталу Дія, та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань в суді, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Таким чином, суд доходить висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 щодо дати, часу та місця розгляду адміністративної справи, а його неявку розцінює, як таку, що відбулася без наявності поважних причин. При цьому, суд враховує, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справ та оцінивши зібрані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП працівником поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №737136, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення,

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_1 являється батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- листи директора Коломийського ліцею №4 від 12.09.2025р, 29.09.2025р та від 20.10.2025р., адресовані начальнику Коломийського РВП в яких зазначено про те, що учениця 5-Б класу ОСОБА_2 у 2025/2025 навчальному році станом на 20.10.2025р. до навчання не приступила. Неодноразові спроби зв`язатися з матір`ю учениці результатів не дали. Просили вжити відповідних заходів;

- письмові пояснення соціального педагога Коломийського ліцею №4 ОСОБА_3 , в яких вказано, що в даному навчальному закладі в 5-Б класі навчається ОСОБА_1 . Однак, дитина не відвідує заняття з 01 вересня 2025р. На звернення до батьків останні не реагували, ОСОБА_4 на навчання не приводять;

- психолого-педагогічну характеристику на ученицю ОСОБА_1 , яка навчається в Коломийському ліцеї № 4 на індивідуальній формі навчання;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що виховує доньку разом зі своєю матір`ю. Дитина навчається в Коломийському ліцеї №4, але з 01 вересня 2025р. освітній процес не відвідувала. Донька має особливі освітні потреби, тому не може сама ходити до навчального закладу. Через своє захворювання він не мав можливості привозити дитину до ліцею, що й призвело до пропуску нею занять.

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази, суд прийшов до висновку, що ними в належній та достатній мірі підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, а саме ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання малолітніх дітей.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення до правопорушниці, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом. Відповідно до ст. 4 ч.2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 33, 184 ч.1, 221, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , наклавши на нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Третьякова І. В.