ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/2331/25 Головуючий в 1 інст. Сапунцов В.Д.
Провадження №33/807/1118/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Білоуса С.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Білоуса С.А. на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи: оператор «УКРНАФТА», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 23 квітня 2025 року о 19:00 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Платона Майбороди, 27А, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 210990 20 державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, прилад ARHJ-0299, результат тесту позитивний: 3,05 % проміле, тест № 3102, з результатом водій згоден. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Білоус С.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що під час розгляду справи судом допущено невірну оцінку доказів вчинення останнім інкримінованого правопорушення, що в свою чергу призвело до ухвалення рішення, яке є не незаконним.

Вважає, що, що факт керування 23 квітня 2025 року о 19-00 годині ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження в наданих суду матеріалах справи, зокрема матеріалах відео фіксації правопорушення. Крім того, приєднані до протоколу матеріали відео фіксації, не є повними та відеозапис безперервним, зокрема перший, другий та третій файл «з позначкою джерело Import», невідоме джерело походження відео без дати та часу, здійснено не на службовий портативний відео реєстратор патрульного поліцейського, відомості про який відсутні в протоколі.

Посилається на порушення Інструкції «З оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 р.№ 1376, оскільки в п.9 протоколу внесено відомості про свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість, до протоколу не було додано його пояснення, оскільки в матеріалах справах міститься пояснення іншої особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про якого відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення.

Наголосив, що матеріали справи зібрані із порушенням вимог законодавства, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Наведене обґрунтовує тим, що відповідно до акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 , свідками огляду зазначено відео з мобільного телефона Xiaomi 12 Lite, відео з мобільного телефона Iphone 15, б/к НОМЕР_3 , що є неналежним доказом, оскільки отримано з невідомих джерел. Відеозапис з бодікамери 475291 взагалі не містить даних про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проведення процедури огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку та не вказаний в протоколі. Отже вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог Інструкції та ч. 5 ст. 266 КУпАП, а отже вважається недійсним.

Звертає увагу суду, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу проводився із використанням газоаналізатора Drager Alkotest 6820, прилад ARHJ-0299.

Відповідно до роздруківки газоаналізатора Drager Alkotest 6820, прилад ARHJ-0299, І тест проводився о 19-52 годині 23.04.2025 року за температури +30,0 градусів. В той же час,відповідно до архівних даних - температура повітря в цей день була не вище 20-22 градусів, тобто прилад невірно показував температуру.

З урахуванням того, що фактична температура 23.04.2025 року була близько 20-22 градусів, а газоаналізатор показував 30 градусів, то його показники щодо вмісту алкоголю |можуть бути недостовірні, пов`язані з недоліками приладу. Самі по собі показники газоаналізатора не можуть свідчити про винуватість, якщо їх результат заперечується.

Стверджує, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується йому, не знайшов свого підтвердження, оскільки не доведений належними доказами, а його пояснення про те, що при складанні протоколу були допущені істотні порушення, які унеможливлюють притягнення його до відповідальності не були спростовані матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Просить постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2025 року - скасувати, провадження в справі закрити.

Окрім вимог щодо скасування постанови судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 2 вересня 2025 року, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на поважність причин його пропуску.

В обґрунтування клопотання зазначає про те, що постановою Запорізького апеляційного суду 17 вересня 2025 року, йому було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана у встановлений ст. 294 КУпАП строк, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2025 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 309937 від 23 квітня 2025 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя (почервоніння). Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820» з результатом 3,05 проміле. З вказаним результатом, ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 6);

- роздруківкою результату тестування ОСОБА_1 за допомогою технічного засобу «Alcotest Drager 6820». Відповідно до якого результат тестування склав 3, 05 проміле (а.с. 6);

- поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 23 квітня 2025 року приблизно о 19-00 годині, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ ВАЗ 210990 державний номерний знак НОМЕР_2 здійснив наїзд на припаркований ТЗ Ланос державний номерний знак НОМЕР_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.8,9).

- відеозаписом події (а.с. 11)

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та фіксації процедури проведення огляду останнього на визначення стану алкогольного сп`яніння спростовуються відеозаписом події, на якому безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення.

Так, відеозаписом, який долучений до справи, зафіксовано місце дорожньої-транспортної пригоди, наслідки зіткнення ТЗ ВАЗ 210990 державний номерний знак НОМЕР_2 з ТЗ Ланос державний номерний знак НОМЕР_4 . Свідки, які перебувають на місці події вказують на водія ВАЗ 210990 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який має очевидні візуальні ознаки сп`яніння, зазначаючи, що останній здійснив ДТП.

Далі, зафіксовані пояснення водія ОСОБА_1 з приводу дорожньої - транспортної пригоди, де останній підтверджує, що вживав алкогольні напої та рухаючись додому, здійснив зіткнення з ТЗ Ланос. Зафіксовано факт виявлення та оголошення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою технічного пристрою «Драгер» з результатом 3, 05 проміле. Відсутність заперечень з боку водія ОСОБА_1 щодо результатів проведеного огляду. Оголошення ОСОБА_1 його процесуальних прав. Складання протоколу.

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Щодо тверджень сторони захисту про несправність приладу «Drager Alcotest 6820» з підстав розбіжностей в температури повітря, вказаною в роздруківці чеку +30 С° з температурою архівних даних 20-22 С°, необхідно зазначити наступне.

Згідно з Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», визначено умови навколишнього середовища при експлуатації даного приладу: робоча температура: від -5°С до +50°С при відносній вологості від 10 до 100 % без утворення конденсату, атмосферний тиск від 600 до 1400 гПа, температура при зберіганні від -40 до +70°С.

При вимірюванні приладом «Drager Alkotest 6820» він може показувати помилкове значення температури, якщо він зберігався у салоні автомобіля при іншій температурі та безпосередньо перед вимірюванням був перенесеним назовні.

При цьому суд вважає, що прилад Драгер не є приладом по вимірюванню температури повітря. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. Таким чином, температура навколишнього середовища не буде співпадати з показником температури приладу, що жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про несправність приладу.

Враховуючи, що прилад «Drager Alcotest 6820» до проведення огляду перебував в автомобілі працівників поліції, його температура може відрізнятися від температури навколишнього середовища, проте обстеження проведено в дозволеному інструкцією діапазоні температур, а тому зазначений апелянтом факт на правильність остаточного результату не впливає.

Крім того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 , під час огляду його на стан алкогольного сп`яніння не заперечував щодо результатами огляду, також в матеріалах справи наявний підпис ОСОБА_1 на роздруківці чеку приладу Drager (а.с. 5), в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6), відповідно до яких останній погоджується з результатами огляду, тому суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи про несправність приладу «Drager Alcotest 6820» з підстав розбіжності в температурі, на що вказував апелянт.

Твердження апелянта про недопустимість наявного в справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення.

Що стосується того, що відеозапис є не належним доказом у справі, оскільки зафіксований на мобільний телефон, то слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.

На посилання апелянта щодо розбіжностей року народження свідка ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення та його письмових поясненнях слід зазначити, що така описка являє собою суто технічну помилку та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про встановлення порушень в діях ОСОБА_1 та ухвалення по суті правильного рішення.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33, 36 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які стосується безпеки дорожнього руху і є грубим.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Білоусу Сергію Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Білоуса Сергія Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/2331/25