КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/5717/2025
ПОСТАНОВА

28 листопада 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Палуна Івана Вікторовича на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

17 листопада 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Палун І.В. подав до Святошинського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на вказану постанову судді.

Матеріали справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Київського апеляційного суду 20 листопада 2025 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Палун І.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що з оскаржуваною постановою ознайомився тільки 10 листопада 2025 року.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді від 31 жовтня 2025 року закінчився 10 листопада 2025 року.

За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

З матеріалів справи вбачається, що 28 жовтня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Палун І.В. через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подав до Святошинського районного суду міста Києва клопотання про закриття провадження (с.с15-28).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні 29 жовтня 2025 року та пояснив, що вчинив не правильно, однак свою вину не визнає.

З наявної у матеріалах справи розписки вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 31 жовтня 2025 року, що підтверджується його підписом ( с.с. 29), а відтак він був обізнаний про дату розгляду справи.

Однак, у судове засідання 31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник Палун І.В. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Таким чином, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Палун І.В., будучи обізнаними про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не були позбавлені можливості отримати копію постанови судді у приміщенні Святошинського районного суду міста Києва та подати апеляційну скаргу у строки, визначені Законом.

Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Палуна І.В., що з оскаржуваною постановою він ознайомився тільки 10 листопада 2025 року, не є обставиною, яка свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі або з дня ознайомлення з нею.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено підстав поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 та його захиснику Палуну І.В. оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк, тому не вбачаю підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 31 жовтня 2025 року.

Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню адвокату Палуну І.В.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

постановив:

відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Палуна Івана Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу повернути адвокату Палуну Івану Вікторовичу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт