ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Костянтин Шепель,

розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, що надійшли з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, - за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 482341 від 13 жовтня 2025 року, цього дня о 17-15 год в м. Жмеринка, по проїзду Київський, водій ОСОБА_1 керував повторно протягом року транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим порушив пункт 2.1.а ПДР, а тому вчинив правопорушення передбачене частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідний протокол був складений інспектором СРПП Жмеринського РВП Багрієм В.П., про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся, що підтверджується конвертами, які направлялись йому із судовою повісткою та повернулись до суду без вручення, із відміткою на довідці Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В даному випадку проходжу до висновку про можливість розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, у якому ОСОБА_1 поставив свій підпис; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він визнає, що керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами; довідкою про те, що згідно з базою даних ІПНП ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за частинами другою, четвертою та п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення; скріном з бази даних, де вказано, що посвідчення водія підлягає вилученню; інформацією про автомобіль ВАЗ 2107, який належить ОСОБА_2 та копією постанови Вінницького районного суду від 9 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також було оглянуто відео на якому ОСОБА_1 погоджується з тим, що він будучи позбавлений права керування транспортними засобами, знає що не можна керувати автомобілем, однак керував.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки від порушив пункт 2.1 а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в межах санкції частини п`ятої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з статтею 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до частини другої статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені судом докази, а також приймаючи до уваги, що згідно з частиною другою статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, пом`якшуючі і обтяжуючі відповідальність обставини не враховуються, вважаю за доцільне накласти на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять десять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно з інформацією про транспортний засіб, автомобіль йому не належить.

Вирішуючи питання щодо обсягу застосованого стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, слід врахувати, що відповідно до частини другої статті 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

В той же час, згідно з частиною третьою статті 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Як слідує з довідки заступника начальника Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Василя Нагорного, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 8 вересня та 9 вересня 2025 року і в обох випадках судом прийнято рішення про накладення штрафу в сумі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Враховуючи, що Вінницьким районним судом та Жмеринським міськрайонним судом винесено постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, які набули законної сили, то до стягнення слід приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за цими постановами.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1, 126, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до частини третьої статті 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення приєднати до накладеного стягнення, невідбуту частину стягнення за постановами Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 8 вересня 2025 року у справі № 130/2402/25 у виді позбавлення права керування транспортними засобами та за постановою Вінницького районного суду від 9 вересня 2025 року у справі №128/2395/215 та накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (п`ятсот тридцять шість) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ