П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2025 року, о 12 годині 09 хвилин, в місті Києві, по вул. Наталії Ужвій, 9, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Сітроен», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом недотримав безпеки руху та скоїв наїзд на нерухомий припаркований автомобіль марки «Шкода», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП, автомобіль «Шкода», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 02 вересня 2025 року, о 12 годині 09 хвилин, в місті Києві, по вул. Наталії Ужвій, 9, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Сітроен», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди місце події залишив, чим порушив п. 2.10 п ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В клопотанні до суду ОСОБА_1 зазначив, що провину в учинених адміністративних правопорушеннях не визнає. З відеозапису долученого до матеріалів справи не вбачається, що саме він спричинив ДТП та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події.

В протоколі вказано, що виключно один автомобіль отримав механічні пошкодження, що само по собі викликає сумнів у тому, що ДТП мала місце. Автомобіль марки «Сітроен», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , який був оглянутий працівниками поліції, будь-яких ушкоджень зі сторони «можливого зіткнення» з автомобілем марки «Шкода» не має. З відеозапису не вбачається, що на автомобілі марки «Шкода», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 , у разі, якщо він обладнаний сигналізацією, вона спрацювала, що свідчить про те, що ДТП не було.

Посилаючись на вищевикладене просив закрити провадження у справах у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що провину в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнає, однак щодо винуватості в адміністративному правопорушенні передбаченому ст. 122-4 КУпАП заперечив. Вказав, що під час руху заднім ходом у вказаний в протоколі час контакту з іншим транспортним засобом не відчув, тому і залишив місце події.

Ст. 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно з п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

З огляду на наведені обставини та порушення п. 10.9 ПДР України, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, встановлено дослідженими доказами в справі, зокрема:

- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №470316 від 01 жовтня 2025 року, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02 вересня 2025 року, який вказав, що залишив свій автомобіль біля будинку 01 вересня 2025 о 19 годині за адресою: м. Київ, вул. Н. Ужвій, 9 та протягом доби нікуди не виїжджав, повертаючись ввечері з роботи помітив, що в його автомобіль хтось в`їхав, залишивши помітний слід, а саме: розцарапані двері та вм`ятина на правому крилі. За словами мешканців будинку, це могла бути карета швидкої медичної допомоги, яка перебувала біля будинку з 11 год. до 12 год. та намагалася розвернутися в протилежну сторону в напрямку виїзду з двору;

- рапортом інспектора 1 взводу 4 роти 3 батальйону 2 полку із ОПБ в місті Києві ДПП старшого лейтенанта Самойленко Я. з якого вбачається, що під час несення служби працівниками поліції отримано виклик «ДТП без травмованих» та встановлено, що 02.09.2025 о 23 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Наталії Ужвій, 9, ОСОБА_2 повідомив, що 01.09.2025 залишив свій автомобіль біля будинку 01 вересня 2025 о 19 годині, а вже 02.09.2025 року, близько 19 години виявив свій пошкоджений автомобіль, а саме пошкоджено задні, праві двері, задній бампер з правого боку, арка та ЛФП. Повідомив, що були свідки вказаної події, які зазначили, що 02.09.2025, близько з 11 год. по 12 год. до будинку приїздила карета швидкої медичної допомоги, водій якої паркував автомобіль та пошкодив його транспортний засіб, після чого залишив місце події;

Щодо наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП України суд зазначає наступне.

Ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до п. 1.10 ПДР, - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Обов`язковою ознакою складу даного правопорушення є суб`єктивна сторона, яка визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Згідно з вимогами п. 2.10а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

У письмових поясненнях долучених до матеріалів справи ОСОБА_1 вказав, що 02 вересня 2025 року по вул. Наталії Ужвій, 8 приїхав на виклик, розвернувся, завбрав хворого і поїхав у зворотньому напрямку. Так, з досліджених судом матеріалів справи не вбачається можливим встановити наявність прямого умислу на залишення місця ДТП. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а обставини викладені у ньому мають бути підтверджені іншими належними та допустимими доказами. Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, зокрема, відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів. Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Отже, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При призначенні стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушниці, судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника, ступеню його вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, суд не вбачає.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 122-4, 124, 247, 284, 287,294, 303, 307,308 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О. О. Денисов