Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7723/24 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е.
Номер провадження №33/4805/985/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Єсіна П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Єсіна Павла Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 04 липня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 липня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 12 серпня 2024 року о 20 год 40 хв у м. Житомирі, вул. Князів Острозьких, 64 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA Octavia з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Єсін П.С., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснював рух. Зазначає що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_2 стверджував в засіданні, що саме він керував транспортним засобом. Вказав, що відеозапис здійснено не з моменту зупинки транспортного засобу, а тому він не є належним доказом у справі. Адвокат вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеною, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Єсіна П.С., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 12.08.2024 убачається, що 12 серпня 2024 року о 20 год 40 хв у м. Житомирі, вул. Князів Острозьких, 64 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA Octavia з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Drager та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений згідно ст. 266-1 КУпАП(а.с. 1).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №746425 від 12.08.2024, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с. 1); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 2);направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3); поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4, 5); рапорті поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області О.Усенко, відповідно до якого під час несення служби 12.08.2024 в складі екіпажу Граніт «101» (Усенко, ОСОБА_5 ) приблизно о 21 год. 30 хв., було надано допомогу екіпажу ТОР 12 ( ОСОБА_6 , Распутний) в оформленні ст. 130 ч. 1 КУпАП. Прибувши на місце події, встановлено наступне, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повідомили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA Octavia з д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці відмовився та проведення огляду в найближчому медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку. На ОСОБА_1 складено протокол ААД №746425 від 12.08.2024 (а.с. 6); наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 7).

Слід зауважити, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, поставивши свій підпис та надав пояснення «пояснення надам в суді».

Також судом першої інстанції допитано свідків.

Свідок ОСОБА_4 надала суду письмові пояснення про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у нетверезому стані, також при цьому на переднє пасажирське сидіння посадив неповнолітнього пасажира. Згодом приїхав його товариш і вони разом намагалися обманювати працівників поліції, що за кермом ОСОБА_1 не перебував, свої покази підтвердила безпосередньо в судовому засіданні призначеному на 20.01.2025.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що 12.08.2024 його товариш ( ОСОБА_1 ) попросив перевезти великогабаритні відходи до сміттєвих баків, на що свідок погодився. Наполягає, що саме він ( ОСОБА_2 ) перебував за кермом транспортного засобу. Коли під`їхали до місця вивантаження за адресою АДРЕСА_1 , свідок пішов в аптеку за ліками для дружини, оскільки їй стало погано, а аптека невдовзі мала закриватися. Коли повернувся на за вказаною адресою, то мешканці будинку вже викликали працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснював рух спростовується належними та допустимими доказами, яким суд дав вірну оцінку, а саме письмовим поясненням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які пояснила, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, за адресою вул. Князів Острозьких, 64. Окрім того, на відео вони підтверджують працівникам поліції, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом, привіз побутове сміття, щоб викинути до сміттєвого бака.

Окрім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що екіпаж поліції Граніт 101 прибув для допомоги екіпажу ТОР 12 щодо складання матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З відео убачається, що на місці події стоїть автомобіль з відчиненими дверцятами, біля якого перебувають мешканці навколишніх будинків. Під час встановлення обставин події, у лайці з мешканцем будинку ОСОБА_1 сказав «я тобі додому привіз?», чим опосередковано підтвердив факт керування автомобілем. В подальшому ОСОБА_1 зазначив, що транспортним засобом керував «Вадим Олександрович», проте останній жодних пояснень щодо керування автомобілем не виказував.

Апеляційний суд також критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, оскільки вказані ним покази спрямовані на уникнення відповідальності.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Єсіна Павла Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 04 липня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь