П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2025 Справа №607/25249/25 Провадження №3/607/8885/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 близько 15:50, ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України стосовно неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуваючи в громадському місці, а саме на території скверу ім. В.Чорновола в м. Тернополі, де розпивала алкогольний напій ТМ «Рево», об`ємом 0,5 л. зі вмістом спирту 8,5%, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала, що відповідно до положень ст.268 КУпАП не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією частиною статті настає в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 184 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією частиною статті настає в разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 вказаного Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнололітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП і її вина доводиться матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №746463 від 27.11.2025; даними рапорту інспектора СЮП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 25.11.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.11.2025; копією фото, на якому відображено вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

За даних обставин вважаю, що в діях ОСОБА_2 , 10.04.2011, містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, а саме розпивання слабоалкогольних напоїв на вулицях у скверах, парках, що ображає людську гідність і громадську мораль, однак на момент вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_2 не досягла шістнадцятирічного віку.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, тобто невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей, а саме вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

За встановлених обставинах при накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, чи пом`якшують відповідальність, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 184, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя П.П. Гуменний