Провадження № 3/638/5695/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Невеніцина Є.В., за участю секретаря Лєбєдєвої А.О., захисника Петренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 о 10 годині 49 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Peugeot 407» номерний знак НОМЕР_2 по шосе Харківському, 1А у м. Харкові, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 7510 та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не сповістив.

Захисник Петренко К.Л. вважала можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи.

Захисником подано до суду письмові пояснення ОСОБА_1 від 04.12.2025, згідно яких 02.10.2025 він на автомобілі Пежо 407 повертався із зони бойового зіткнення, дотримуючись ПДР. Після зупинки до нього підійшли троє працівників поліції, причину зупинки не повідомили, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а саме: пройти тест на місці, проїхати до медичного закладу або відмовитися. Про юридичні наслідки відмови від проходження огляду його не проінформували, права не роз`яснили, про можливість отримати правову допомогу не повідомили. Один з працівників поліції вимкнув камеру та у приватній розмові заявив йому, що нібито краще відмовитися від проходження огляду, оскільки це буде швидше і жодних наслідків не матиме. Через вказані обставини та психологічний тиск він відмовився від проходження огляду. Ознак алкогольного сп`яніння йому не повідомляли.

Захисником Петренко К.Л. подане клопотання, в якому вона просить закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення. Мотивуючи клопотання вказала, що у порушення пункту 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України за №1376 від 06.11.2015, ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56 , 59 та 63 Конституції України. Всупереч положенням п. 9 та п. 15 розділу ІІ вказаної Інструкції до протоколу не було внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП він міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Працівниками поліції зазначеного установленого законом порядку не було дотримано, тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 згідно з приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом.

Крім цього, згідно ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.

У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

На думку сторони захисту, мала місце провокація працівників поліції, спрямована на дезінформацію ОСОБА_1 за викладених у його письмових поясненнях обставин.

На думку захисника, враховуючи порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Петренко К.Л. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на викладені у клопотанні доводи.

Незважаючи на вказану позицію сторони захисту, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке мало місце 02.10.2025 о 10 год. 49 хвил. та полягало у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 471133 від 02.10.2025, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2025;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук;

-рапортом інспектора патрульної поліції Зубенка М. від 02.10.2025, згідно якого 02.10.2025 о 10-49 год. поліцейськими зупинено ТЗ Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 згідно п. 3,5,7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Під час спілкування з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі;

-відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано наступне. Працівники поліції зупинили автомобіль Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування із водієм працівник поліції вказує, що чує запах алкоголю з порожнини рота, пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я. На вказану пропозицію ОСОБА_1 відповів відмовою. Працівник поліції попередив, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5. ПДР, роз`яснює, що у разі негативного тесту ОСОБА_1 не нестиме жодної відповідальності. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції представився волонтером, про те, що є військовослужбовцем та виконує службові обов`язки не повідомляв.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення в діях ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, у розумінні ст. 251 КУпАП, визнає їх належними, допустимими та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вказаному вище правопорушенні.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту не спростовують вказані висновки суду у зв`язку з наступним.

Стосовно неповідомлення про причину зупинки, суд зазначає, що згідно рапорта інспектора патрульної поліції Зубенка М. від 02.10.2025, 02.10.2025 о 10-49 год. поліцейськими зупинено ТЗ Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 згідно п. 3,5,7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Таким чином, транспортний засіб працівниками поліції було зупинено на законних підставах, будь-яких доказів протилежного стороною захисту не надано, як не надано суду даних щодо оскарження дій працівників поліції з цього приводу в адміністративному або судовому порядку.

Посилання на неповідомлення працівниками поліції юридичних наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є неспроможними. По-перше, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про встановлені законом наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме: складання протоколу про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5. ПДР, по-друге, чинним законодавством не встановлено для працівників поліції такого обов`язку, по-третє, згідно ч. 2 ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Твердження захисту про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав, зокрема права на захист, а також неповідомлення ознак алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

На відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що чує від нього запах алкоголю з порожнини рота у зв`язку з чим пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомляє, що вживав алкоголь вчора та відмовляється від огляду.

При цьому, згідно з п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 Інструкції встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З аналізу вищевказаної Інструкції, а саме п. 4 слідує, що поліцейський може вимагати від особи проходження медичного огляду за наявності однієї ознаки сп`яніння. Множинне зазначення у Інструкції слова «ознаки» використано перед переліком таких ознак та не свідчить про необхідність пред`явлення водію двох чи більше ознак сп`яніння.

Щодо посилання захисника на положення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України за №1376 від 06.11.2015 та нероз`яснення особі прав, передбачених статтями 55, 56 , 59 та 63 Конституції України, суд вказує, що в цьому випадку підлягає застосуванню інший, спеціальний нормативно-правовий акт, а саме Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. Згідно абзацу четвертого пункту 2 розділу II вказаної Інструкції, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Вказану вимогу законодавства працівниками поліції виконано. Також вказана Інструкція не містить вимоги про зазначення в протоколі інформації щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року.

Стосовно доводів захисту про порушення працівниками поліції вимог ст. 266-1 КУпАП, суд зазначає, що з дослідженого відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не повідомляв, що є військовослужбовцем та виконує обов`язки військової служби. Тому підстави для залучення для проведення огляду на стан сп`яніння посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у працівників поліції були відсутні, як й відсутні законні підстави для суду для визнання огляду недійсним відповідно до приписів ч. 9 ст. 266-1 КУпАП.

Щодо позиції захисника про необхідність передання матеріалів про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності згідно ст. 15 КУпАП, суд вказує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 КУпАП, при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

У вказаній нормі права йдеться про військовослужбовців строкової служби, тоді як ОСОБА_1 згідно наданих захисником довідок № 15339/А 24.10.2025 та №1422А від 19.03.2025 обіймає відповідну посаду у військовій частині НОМЕР_1 , має військове звання майор.

Таким чином, положення ч. 3 ст. 15 КУпАП до ОСОБА_1 є незастосовними.

Більш того, відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Щодо провокації вчинення правопорушення, що мала місце, на думку сторони захисту, суд зазначає наступне.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б підтверджували здійснення на ОСОБА_1 тиску, незаконного впливу, введення його в оману з приводу наслідків певних дій. Напроти, працівник поліції чітко та однозначно повідомив ОСОБА_1 наслідки його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме складання щодо нього протоколу про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5. ПДР, що зафіксовано на дослідженому в судовому засіданні відеозапису з бодікамери поліцейського.

Даних щодо оскарження дій працівників поліції в адміністративному, судовому порядку та результати такого оскарження, сторона захисту суду не надала.

За результатами судового розгляду встановлено, що в діях працівників поліції свавільного, дискримінаційного, упередженого, провокаційного підходу не вбачається, порушень прав ОСОБА_1 та порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не допущено.

Наведені обставини виключають провокацію правопорушення з боку працівників патрульної поліції.

Таким чином, захистом не зазначено та судом не встановлено порушень, які б ставили під сумнів законність та справедливість процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для визнання доказів недопустимими та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Також захисником під час розгляду справи подавалося клопотання про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення.

Постановою суду від 05.11.2025, прийнятою без видалення до нарадчої кімнати, в задоволенні даного клопотання відмовлено.

Таким чином, доводи сторони захисту не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5. ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ч. 1,2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

На підставі вищевказаного, з урахуванням ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами, кожне із яких є обов`язковим, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн., які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,6 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Є.В. Невеніцин