Справа № 513/799/25
Провадження № 3/513/542/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., при секретарі судового засідання Аркуші І.О., за участю: особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 його представників адвоката Волкова І.І. та адвоката Фомічова І.О. (в режимі відеоконференції)

представників потерпілого Гомана О.С. адвокатів: Мормуль П.В. та Конюшко Д.Б (в режимі відеоконференції),

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулевча Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 11 листопада 2000 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, механізатор ФГ «Кулевча», ідентифікаційний код НОМЕР_2 , суд -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №36670316 від 19 червня 2025 року, складеного поліцейським ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Келембетом Андрієм Васильовичем, 19 червня 2025 року о 14 годині 00 хвилин по автодорозі М-15 Одеса-Рені 103 км в с. Байрамча водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по другорядній дорозі не надав переваги у русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні призначеному на 28 липня 2025 року ОСОБА_1 , суду пояснив, що свою провину не визнає, своїми діями не створив аварійної ситуації. Натомість того дня зліва була погана видимість на дорозі, і на великій швидкості їхала вантажівка, намагавсь пропустити вантажівку та уникнув зіткнення з нею, оскільки з права їхав інший автомобіль поїхав далі. Зазначив, що перед початком руху під час перетинання автошляху «Одеса-Рені. М15» з другорядної дороги на перехресті, переконався у безпечності такого маневру візуально пересвідчився у відсутності транспортних засобів на головній дорозі. Вантажний автомобіль, що рухався зліва від нього, він побачив після перетинання автошляху «Одеса-Рені. М15». Згодом зателефонували і повідомили, що виникли проблеми з вантажівкою змусили його повернутись та він побачив, що у вантажівки вибито борт, викликали поліцію. Коли приїхала поліція, склали відносно нього протокол.

У судовому засіданні 05 серпня 2025 року ОСОБА_1 , пояснив суду, що не винуватий, оскільки дорожньо-транспортної пригоди взагалі не було.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання призначене на 02 грудня 2025 року не з`явився, його інтереси в залі судового засіданні представляли адвокати Фомічов І.О. та Волков І.І.

Адвокат Мормуль П.В., представник потерпілого Гоман О.С. в судове засідання не з«явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розглядом справи до суду не направив. Зі згоди учасників розгляду справи з урахування того, що інтереси потерпілого в залі судового засідання представляє в режимі відеоконференції адвокат Конюшко Д.В. суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності адвоката Мармуль П.В.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року»

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності при наявності в залі судового засідання його представників, не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1

13 серпня 2025 року адвокатом Фомічовим О.І., через систему «Електронний суд», подано письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП серії ЕПР1 №366703 від 19.06.2025 відносно ОСОБА_1 , яке підтримав в судовому засіданні та в якому зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (письмове пояснення від 19.06.2025) та у судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що перед початком руху під час перетинання автошляху «Одеса-Рені. М15» з другорядної дороги на перехресті між 103 км та 104 км, він переконався у безпечності такого маневру візуально пересвідчився у відсутності транспортних засобів на головній дорозі. ОСОБА_1 пояснював, що вантажний автомобіль, які рухався зліва від нього, він побачив після перетинання автошляху «Одеса-Рені. М15». Таким чином ОСОБА_1 виконав перетинання автошляху «Одеса-Рені М15» з другорядної дороги з додержанням вимог п. 10.1 та п. 16.11 ПДР. В порушення вимог п. 2 ч. 4 Розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Інструкції на схеми місця ДТП прив`язка транспортного засобу «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » вказана до дорожнього знаку 103 км, якій на даний час на автодорозі «Одеса Рені М15» відсутній, що виключає можливість перевірки зафіксованих обставин ДТП точного місця знаходження автомобіля, слідів гальмування. На схемі місця ДТП не зафіксовано відстань можливої видимості транспортних засобів на автодорозі «Одеса-Рені М15» з перехрестя у місці її перетину, відстань початку сліду гальмування автомобіля відносно осі перехрестя другорядної дорогі, по якій рухався самохідний оприскувач з урахуванням сталих орієнтирів наявних дорожніх знаків «104 км» та 1.22 «Перехрещення з другорядною дорогою». Таким чином неможливо встановити взаємне розташування транспортного засобу «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » та самохідного оприскувача «CASE ih spk PATRIOT» нз «22102» під управлінням ОСОБА_1 , коли останній почав перетинати автодорогу «Одеса-Рені М15». На звороті схеми місця ДТП також не має, належного опису пошкоджень вантажу та транспортного засобу, окрім загальних речень («пошкоджено груз скло»). Також, у запереченнях адвокат Фомічьов І.О., акцентував увагу суду на тому, що з урахуванням наявного на ділянці між 104 км та 103 км попереджувального дорожнього знаку 1.22 «Перехрещення з другорядною дорогою», встановленого перед перехрестям, з якого виїхав ОСОБА_1 , водій транспортного засобу «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » ОСОБА_2 мав можливість обрати швидкість, яка відповідала вимогам п. 12.1 ПДР та запобігти ДТП. Згідно матеріалів справи зіткнення транспортних засобів автомобілю «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » та самохідного оприскувача «CASE ih spk PATRIOT» нз «22102» не відбулося. Також з метою встановлення додержання водієм автомобіля «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » дозволеного швидкісного режиму руху по проїзній частині представник ОСОБА_1 адвокат Фомічов І.О., звернувся до судового експерта Чернявського Андрія Івановича з заявою про проведення автотехнічного експертного дослідження обставин руху автопотяга за матеріалами адміністративного провадження № 513/799/25. 11.08.2025 року судовим експертом Чернявським Андрієм Івановичем складено висновок № 10801250 за результатами автотехнічного експертного дослідження обставин руху автопотяга у складі тягача DAF FT XF 105.460 р/н НОМЕР_3 з причепом KOEGEL SN 24 р/н НОМЕР_4 , відповідно до висновків якого перед початком гальмування автопотяг у складі тягача DAF FT XF 105.460 р/н НОМЕР_3 з причепом KOEGEL SN 24 р/н НОМЕР_4 рухався зі швидкістю 103.4 км/год, що не відповідала вимогам п. 12.6 «ґ» та 12.9 «б» ПДР. Враховуючи вищевикладені вимоги закону, а також висновки викладені у висновку судового експерта № 10801250 від 11.08.2025 року вбачається, що порушення вимог Правил дорожнього руху було здійснено саме водієм автопотяга у складі тягача DAF FT XF 105.460 р/н НОМЕР_3 з причепом KOEGEL SN 24 р/н НОМЕР_4 , та відповідно не додержання вимог ПДР призвело до необхідності вживати заходи екстреного гальмування, що призвело до відкріплення вантажу, який не був належним чином зафіксований в тентовому причепі, який не оснащений для перевезення скла. Таким чином враховуючи вищевикладене адвокат Фомічов І.О. просить суд у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (Вх. №4913/25-Вх від 13.08.2025 р.).

13 серпня 2025 року через систему «Електронний суд», захисником ОСОБА_1 адвокатом Волковим І.І. подано суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, яке підтримано ни в судовому засіданні та яке зводиться до наступного: протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП серії ЕПР1 №366703 від 19.06.2025 відносно ОСОБА_1 , сам по собі без підтвердження іншими доказами в справі не може свідчити про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення. Не підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 16.11 ПДР долучена до протоколу схема ДТП, оскільки вона не відповідає п. п. 1, 2,3,4,5, 6 ч. 4 Розділу IX Інструкції. Такім чином зазначена схема ДТП не може в категоричній формі бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки не містить будь-якої інформації щодо причинно-наслідкових зв`язків у діях учасників ДТП. З огляду на зазначене просить суд у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 провадження у справі закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП (Вх. № 4920/25-Вх від 13.08 .2025 р.).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показав, що він 19 червня 2025 року близько 14 години рухався по автомобільній дорозі на транспортному засобі «Рено Магнум», державний номерний знак НОМЕР_5 , а по польовій дорозі їхав трактор оприскувач під керуванням ОСОБА_1 , і коли він під`їхав до автодороги Одеса-Рені до нього підійшов водій вантажного автомобіля та пояснив, що здійснив різке гальмування внаслідок чого його автомобіль отримав пошкодження. Після чого ОСОБА_3 відразу зателефонував ОСОБА_1 .. Додав, що сам нічого не бачив, а лише чув звук гальмування та якийсь звук удару після чого зателефонував в поліцію.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що його як керівника підприємства поставили до відома, про те, що відбулось ДТП за участі працівника господарства ОСОБА_1 . Він приїхав на місце , бачив, як виглядав причет вантажного автомобіля. Працівник поліції попросив встановити місце ДТП. Та вони на його автомобілі під`їхали через декілька км до діючого знаку. Виміри проводились від його автомобілю по лічильнику до знаку 101. Знаку 103 на трасі не було, а тому вони проїхали до знаку 101. Знаку 103 та 102 на трасі не було, а тому поїхали та робили виміри зі знаку 101.

Поліцейський ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Келембетом А.В. в судовому засіданні 05 серпня 2025 та 02.12.2025 року пояснив, що коли працівники поліції прихали на місце події, то побачили вантажівку, яка стояла праворуч від перехрестя. На місці був ОСОБА_1 , проте трактор стояв далеко від перехрестя. ОСОБА_1 потім пояснив, що вантажівку не бачив лише чув звук. Працівниками поліції при складенні схеми не було виміряно швидкості руху транспортних засобів. Зазначив, що відстань замірювалась шляхом руху на автомобілі. Також, пояснив суду, що схему ДТП склав зі слів свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підписував та зауважень в нього до схеми ДТП не було.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 05 серпня 2025 року ОСОБА_5 , визнано потерпілим у справі про адміністративне правопорушення №513/799/25, провадження №3/513/542/25, відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП.

15 жовтня 2025 року від представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката Конюшко Д.Б., надійшло клопотання, яке ним підтримане в судовому засіданні про долучення до матеріалів справи докази швидкості руху транспортного засобу ДАФ, що зафіксована обов`язковим супутниковим стеженням за транспортним засобом (Вх. №5996/25-Вх від 15.10.2025 р.).

Окрім цього адвокат Конюшко Д.Б. в судовому засіданні зазначив, що незважаючи на твердження адвокатів, представників ОСОБА_1 , ними не надано доказів порушення його доверителем ПДР. Існує головна та другорядна дорога. Його клієнт рухався на автомобілі з причепом по головній дорозі, кузов автомобіля якого зазнав пошкоджень внаслідок зі рвання кріплень вантажу вантажного автомобіля. Доказів того, що кріплення вантажу відірвались у зв`язку з їх поганим фіксуванням у причепі автомобіля, суду не надано. ОСОБА_1 рухався по другорядній дорозі. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за яке він повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Суду на дослідження надані письмові пояснення учасника ДТП ОСОБА_2 від 19 червня 2025 року, якими останній пояснив, що працює водієм на автомобілі «ДАФ 460», державний номерний знак НОМЕР_3 у ФОП « ОСОБА_5 » і 19 червня 2025 року об 14 годині 00 хвилин по автодорозі Одеса-Рені М 15 направлявся до м. Одеса та коли перебував на 103 км + 700 м, помітив трактор з оприскувачем, який виїжджав із другого боку правої сторони та хотів перетнути автомобільну дорогу, таким чином почав різко гальмувати з метою уникнення зіткнення, оскільки трактор не встигав переїхати половину дороги. Внаслідок різкого гальмування транспортні засоби не отримали пошкодження, проте вантаж, який перевозився посунувся і вигнув стійку причепа та вперся в кабіну;

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини ( рішення у справі « Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої « за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції». Суд приймає до уваги свідчення які сторони надали безпосередньо в суді, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до рішення Конституційного Суду № 4-р(П)/2022 від 15 червня 2022 року визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року (далі Конвенція) поняття «кримінальне звинувачення, кримінальне правопорушення» мають автономне значення. Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття „кримінальне звинувачення достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної сфери. Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням.

Тобто у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

При вирішенні конкретної справі, суд звертає увагу на те, що санкцією частини першої статті 124 кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачений такий вид стягнення як штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн), або ж позбавлення права керування транспортним засобом на строк від 6 місяців до 1 року. При цьому розмір штрафу є більшим від розміру покарань, передбачених за вчинення окремих видів кримінальних проступків, а позбавлення права керування транспортним засобом на строк від 6 місяців до 1 року становить втручання в права людини протягом тривалого строку.

В зв`язку із викладеним суд вважає, що на особу, що притягається до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, розповсюджуються такі ж визначені Конституцією України та Конвенцією гарантії права на справедливий суд, як і на осіб, що притягаються до кримінальної відповідальності, зокрема норми частин третьої статті 62 Конституції України та частини четвертої статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також принцип індивідуального характеру відповідальності особи у відповідності до статті 61 Конституції України.

Частиною першою статті 251 кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів по адміністративні правопорушення, в даному випадку на посадових осіб відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного управління поліції ГУНП в Одеській області., які в цій справі фактично представляють сторони звинувачення.

Суд звертає увагу, що ним, на виконання статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, не здійснюється самостійно збір доказів, в зв`язку із чим, будь-які докази, окрім долучених до протоколу та наданих сторонами у справі, судом самостійно не витребовувались та не досліджувались. За аналогічних обставин у справі «Фігурка проти України» ( заява № 28232/22), Європейський Суд з прав людини дійшов висновку щодо відсутності порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши особу відносно якої складено адміністративний матеріал та свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вважаю, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з такого.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №36670316 від 19 червня 2025 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Крім того, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд повинен визначити чи порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимоги Правил дорожнього руху і чи стало це порушення причиною ДТП.

Таким чином, умовою настання відповідальності за ст.124 КУпАП є «загибель або поранення людей чи пошкодження транспортних засобів», тобто порушення повинно бути настільки істотним, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, а не одного чи загибель або поранення людей.

Склад адміністративного правопорушення передбачає комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом правопорушення заст.124 КУпАП є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбачає систему ознак, що характеризують зовнішню сторону правопорушення. Вона містить у собі передусім такі ознаки, як: власне протиправне діяння (дія чи бездіяльність); шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між протиправним діянням і шкідливими наслідками, що наступили; час, місце, умови, спосіб та засоби вчинення правопорушення.

Проте, оскільки об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Таким чином, особа несе відповідальність за ст.124 КУпАП не просто за будь-яке порушення Правил дорожнього руху, а лише коли таке порушення посягнуло на суспільні відносини у сфері власності.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення «Правил дорожнього руху» України.

Суб`єктивна сторона це комплекс ознак, що характеризують внутрішню сторону правопорушення. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

За відсутності хоча б однієї із складових об`єктивної та суб`єктивної сторони караного діяння, не можна стверджувати, що в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення. При цьому доказуванню підлягають всі елементи складу правопорушення. Тобто органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути доведено не тільки сам факт вчинення протиправної дії та її наслідків, але й причинний зв`язок між діяннями конкретної особи та шкідливими наслідками, що настали.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

У п. 1.10 Правил Дорожнього руху України зазначено, що дорожньо-транспортна пригода (ДТП) подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

У відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

З диспозиції ст. 124 КУпАП випливає, що внаслідок порушення ПДР мають бути пошкоджені транспортні засоби інших учасників ДТП, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі є необхідним посилання на порушення водієм вимог конкретного пункту ПДР, у даному випадку п.16.11 цих Правил.

Зокрема, п. 16.11 Правил вказує, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 р у справі № 338/855/17, адміністративне провадження № К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356).

На виконання вищевказаних принципів судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення, докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», передбачено, що згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом, зокрема щодо з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, перевірки пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідків події, працівника ДАЇ, який склав протокол та надання їм відповідної оцінки, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах справи, в тому числі протоколу та схеми дорожньо-транспортної пригоди, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення не є остаточним рішенням у справі, а є тільки підставою для початку провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366703 від 19 червня 2025 року не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд зважає при цьому, що протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

Вказаний адміністративний протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складення протоколу, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи, в матеріалах справи відсутні докази по справі, передбачені ст. 251 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18 сформулювала такі висновки.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Застосовним до розглядуваної справи є також висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/19, про те, що факт складання поліцейським протоколу не вказує на фактичну вину особи в ДТП. Протокол є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи. Протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу. Отже, відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення його уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення (близький за змістом висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 760/9462/16).

Невідповідність протоколу вимогам закону, зокрема статті 256 КУпАП, або складання неповноважною особою може мати наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що на уповноважену особу підрозділу поліції під час оформлення матеріалів ДТП покладено обов`язок зафіксувати всі обставини її скоєння з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду.

Процедура оформлення працівниками поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі закріплена та регламентується Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до положення ч.1 Розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» вищевказаної Інструкції у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додається:

1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до положення ч.4 цього ж Розділу вищевказаної Інструкції, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12)розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:

1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власник (співвласник) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306;

9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

До складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення додано складену працівником поліції ОСОБА_6 схему місця ДТП від 19 червня 2025 року.

При цьому, вказана схема місця ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі.

В порушення вимог п.п. 1,2,3,4,6,11 ч. 4 Розділу IX цієї Інструкції, на складеній схемі місця ДТП відсутні точне визначення ділянки дороги, на якій сталась ДТП; графічно не відображено: місце розташування транспортних засобів під час виникнення небезпеки; прив`язка транспортного засобу «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » вказана до дорожнього знаку 103 км, якій на автодорозі «Одеса Рені М15» взагалі відсутній, що виключає можливість перевірки зафіксованих обставин ДТП точного місця знаходження автомобіля, слідів гальмування, не зазначені сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; координати розміщення транспортних засобів відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; розміщення транспортних засобів відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; розташування дорожньої розмітки. Проводились заміри поліцейським з слів поліцейського допитаного в судовому засіданні з використанням одометру автомобіля, де одиниця виміру складає 100 м, що виключає можливість перевірки зафіксованих обставин ДТП.

Таким чином, схему місця ДТП не можливо визнати допустимим доказом.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1. ПДР України).

Знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» ПДР України вказує, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя головною дорогою, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою.

З цього слід виснувати, що будь-який водій, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, зобов`язаний керуватися знаками пріоритету, які вказують на те, що вказане перехрестя є перехрестям нерівнозначних доріг.

З матеріалів справи вбачається, що перед нерівнозначним перехрестям з боку другорядної дороги відсутній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу».

З огляду на це, кваліфікувати дії водія, який рахувався другорядною дорогою, за п. 16.11. ПДР України неможливо.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №36670316 від 19 червня 2025 року не вбачається, що внаслідок дій ОСОБА_1 пошкоджено транспортні засоби інших учасників ДТП, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У матеріалах справи також відсутні докази того, що водій ОСОБА_1 умисно або з необережності не надав перевагу в русі водієві транспортного засобу «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 » який рухався головною дорогою, оскільки ні дорожні знаки, ні дорожня розмітка не вказували йому про такий обов`язок та відсутні докази що саме внаслідок його неправомірних дій відбулось відкріплення вантажу вантажного автомобіля.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не спричинив механічні пошкодження ні керованого ним транспортного засобу, ні іншому транспортному засобу, а саме автомобілю «DAF FT XF 105.460» нз « НОМЕР_3 » з причепом «KOEGEL SN 24» нз « НОМЕР_4 », жодних інших наслідків не настало.

Порушення ОСОБА_1 п.16.11 ПДР, як того зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи.

Що стосується пошкодження вантажу, то суд зауважує, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Пункт 2.3 б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування в дорозі. Цей пункт є частиною загальних обов`язків водія для забезпечення безпеки дорожнього руху.

З урахуванням вищезазначених обставин суд позбавлений можливості поза розумним сумнівом переконатися в тому, що саме неправомірні дії ОСОБА_1 , пов"язані з порушенням ПДР знаходяться у причинному зв`язку з пошкодженням вантажу.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не спричинив механічні пошкодження власному транспортному засобу та не допустив інших пошкоджень передбачених у ст. 124 КУпАП, вважаю що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в даній справі закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 247, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови буде складений не пізніше трьох днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2025 року.

Суддя В. С. Миргород