ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/19609/25

Провадження № 3/947/2778/25

04.12.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 331730 від 07.05.1984 року)

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 року о 23:10 год., за адресою: м. Одеса, вул. Монастирська, біля будинку № 3, водій ОСОБА_1 (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом марки «DODGE», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Адвокат Домущі В.С., що діє в інтересах та захист ОСОБА_1 надав до суду клопотання, у якому просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав, що викладені у клопотанні, яке долучено до матеріалів провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, заслухавши пояснення учасників розгляду, оцінивши протокол про адміністративне правопорушення, письмові докази та відеозапис із місця події, дійшов наступних висновків.

Згідно з протоколом від 15.05.2025 року, 15 травня 2025 року о 23 год. 10 хв., у м. Одеса, по вул. Монастирська, біля будинку № 3, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «DODGE», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

У водія були помічені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, уповільнене та нечітке мовлення, почервоніння очей, розширені зіниці, що не реагували на світло, а також тремтіння пальців рук. Усі ці ознаки прямо зафіксовано у протоколі, що відповідає вимогам ст.251252 КУпАП щодо належності та допустимості доказів.

На законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння із застосуванням технічних засобів, а також у спеціалізованому медичному закладі, водій відмовився. Факт відмови зафіксовано у протоколі та підтверджено відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, який оглянуто судом у судовому засіданні.

Суд дослідив у судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який долучено до матеріалів справи.

Відеозапис відповідно до ст.251 КУпАП є самостійним та допустимим доказом, оскільки містить фактичні відомості, що мають істотне значення для підтвердження або спростування наявності складу адміністративного правопорушення.

Під час відтворення відеозапису встановлено, що працівники поліції неодноразово звертались до водія з вимогою пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Поліцейський чітко роз`яснює порядок проведення огляду, місце його здійснення, а також правові наслідки відмови від нього.

У відповідь на це ОСОБА_1 прямо заявляє про небажання проходити огляд, підтверджуючи відмову чіткими словесними формулюваннями, що чітко фіксуються аудіосупроводом відео.

На записі зафіксовано, що водій усвідомлює законну вимогу, чує її повністю, однак добровільно та повторно відмовляється її виконати, не зазначаючи будь-яких об`єктивних причин.

Факт відмови від проходження огляду, зафіксований на відео, знаходиться у прямому доказовому зв`язку з протоколом, узгоджується з ним та підсилює його доказове значення.

Таким чином, відеозапис є об`єктивним та первинним доказом на підтвердження того, що водій мав зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння та умисно відмовився від проходження огляду, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306, водій зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції. Норма є імперативною, тобто не допускає альтернативності виконання, та спрямована на забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не лише за керування у стані сп`яніння, а й за сам факт відмови водія пройти огляд. Склад правопорушення є формальним: відповідальність настає з моменту відмови в умовах наявності ознак сп`яніння.

Суд встановив, що у матеріалах справи наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення, а саме: факт керування транспортним засобом, наявність зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, а також свідома відмова водія від проходження огляду.

Оцінюючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого, суд бере до уваги, що керування транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки у стані можливого наркотичного впливу створює реальну загрозу життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху.

Відмова від проходження огляду при наявності ознак сп`яніння свідчить про ухилення від законного контролю, і така поведінка обґрунтовує застосування відповідного заходу впливу.

З урахуванням вимог ст.33 КУпАП щодо особи правопорушника, характеру та обставин правопорушення, суд приходить до висновку, що накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами є найбільш доцільним, пропорційним та необхідним заходом для запобігання подальшим аналогічним правопорушенням.

Суд зазначає, що неповідомлення причини зупинки транспортного засобу у перші секунди контакту не є безумовним доказом незаконності дій працівників поліції, оскільки законність зупинки визначається не лише моментом комунікації, а насамперед фактом наявності підстав, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», які можуть бути встановлені вже після первинного візуального контакту із водієм, під час спілкування або в ході перевірки документів, що повністю узгоджується з подіями, зафіксованими у відеоматеріалі.

Наявність ознак наркотичного сп`яніння могла бути виявлена тільки після зупинки та встановлення контакту, тому відсутність їх фіксації до моменту подачі сигналу зупинки не свідчить про неправомірність дій правоохоронців, а підтвердження таких ознак уже під час перевірки створило законні підстави для подальших дій, у тому числі вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Посилання захисту на відсутність прямої відмови суперечить фактичній фіксації на відео, де водій відмовляється від проходження огляду, що підтверджено аудіо- та відеорядом, і така усвідомлена та відтворена словесно реакція є однозначним доказом відмови, яка відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП сама по собі вважається завершеним складом правопорушення.

Твердження про нібито «умовну згоду» не має правової сили, оскільки згідно з усталеною практикою Верховного Суду, вимога пройти огляд є безумовним обов`язком водія, а висунення умов, обмежень чи альтернативних варіантів проведення огляду прирівнюється до відмови, оскільки закон не допускає можливості проходження огляду на умовах, визначених правопорушником.

Аргументи захисту про право проходити огляд лише за умови поїздки на власному транспортному засобі та у супроводі пасажира не відповідають вимогам Наказу МОЗ/МВС №1452/735, оскільки порядок медичного огляду визначається виключно державою, а не водієм, і вимога особи щодо способу транспортування чи складу присутніх осіб не є формою згоди, а фактично є відмовою від виконання передбаченої законом процедури.

Позиція захисту щодо «суб`єктивності» фіксованих ознак сп`яніння також не приймається судом, оскільки такі ознаки, як порушення координації, розширені зіниці без реакції на світло, тремтіння рук, уповільнене мовлення, прямо передбачені п.4 розд. І Наказу №1452/735, а тому є законодавчо визначеними індикаторами наркотичного впливу, і їх наявність не може розцінюватися як випадкова чи емоційна реакція без підтверджень.

Вказівка захисту на можливість впливу стресу, втоми або нікотину є гіпотетичним припущенням, яке не підтверджене жодним доказом і не спростовує встановлених фактичних ознак, тим більше, що єдиним способом об`єктивно відрізнити фізіологічні реакції від стану сп`яніння є медичний огляд, від проходження якого водій свідомо відмовився, позбавивши тим самим орган контролю можливості отримати об`єктивний результат.

Відеозапис, досліджений судом, містить пряму фіксацію словесної відмови, зафіксованої неодноразово, що надає доказу високий ступінь достовірності, оскільки він відображає поведінку та реакцію водія без суб`єктивного тлумачення, а технічна цілісність відеоряду (відсутність монтажу, синхронність аудіо та відео) свідчать про його автентичність та підвищену доказову силу.

Посилання захисту на право бути присутніми свідкам не є підставою для невиконання вимоги пройти медичний огляд, оскільки участь свідків стосується лише огляду на місці, а у конкретному випадку водієві було запропоновано огляд у медичному закладі, де така участь не є обов`язковою, а тому вимога водія щодо свідків не є легальною умовою, а становить форму ухилення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605, 60 грн.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2024 року, що складає 605, 60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.