Справа № 522/6122/23
Провадження № 3/522/2681/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Херсонській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ДПР18 № 014053 від 11.03.2023 року вбачається, що 11.03.2023 року о 14.25 год. за адресою: а/д М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 193 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП має бути достовірно встановлений факт керування особою транспортним засобом та факти або стану алкогольного сп`яніння особи, або подальшої відмови її від проходження огляду на стан такого сп`яніння. За відсутності хоча б однієї з зазначених умов, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП не настає.

В матеріалах справи відсутні як докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і ознаки алкогольного сп`яніння в нього. Так само, а ні відеозапис, що долучено до матеріалів справи, а ні самі матеріали не містять доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, що свідчить про відсутність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність в діях особи складу правопорушення ст. 130 КУнАП, що свідчить про безпідставне проведення огляду на стан сп`яніння та незаконне складання адміністративного протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, інакше, за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності, ставить під сумнів й саму подальшу процедуру огляду на стан сп`яніння.

Саме про це свідчить рішення Верховного суду України від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Але будь-яких доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , перебування його за кермом зазначеного автомобіля, або руху на ньому, тобто виконання ним функцій водія, матеріали справи не містять.

Не зважаючи на це, працівники поліції безпідставно склали адміністративний протокол, а тому він складений незаконно.

Аналогічна позиція викладена у постановах Малиновського районного суду м. Одеси № 521/9713/22 від 21.10.2022 р., № 521/2936/19 від 17.05.2019 р., Одеського апеляційного суду у справі № 521/13335/19 від 12.02.2020 р. та інших.

Направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі складено з порушенням.

Законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд до медичного закладу та форма такого направлення (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735).

Лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Направлення, що долучено до адміністративного протоколу, фактично взагалі ставить під сумнів наявність пропозиції працівника поліції пройти такий огляд у медичному закладі.

Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_1 було ознайомлено з таким направленням, так як в ньому відсутній його підпис, що свідчить про те, що поліцейський під час огляду вказаний документ не складав, не ознайомлював особу з його змістом та не надавав йому для підпису, фактично в документі відсутні будь-які докази відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Все це свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв особу в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а сам огляд проведений з порушеннями порядку, передбаченого Інструкцією та вимогами ст. 226 КУпАП.

Поліцейські не відстороняли особу від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність їх дій процедурі оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах даної адміністративної справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тимчасового затримання транспортного засобу або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик. Відповідно, особа могла безперешкодно керувати транспортним засобом.

Дані обставини не залишають у сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було начебто встановлено наявність ознак сп`яніння, його все одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Відео, що долучено до адміністративного протоколу в якості доказу не підтверджує викладених в ньому обставин, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом провини особи.

Відповідно до п. 5 розділу II Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Відеозапис від 11.03.2023 р. починається з кадрів, на яких видно нерухомий транспортний засіб з відкритими двирима зліва, а також осіб у військовій та поліцейській формі, які знаходяться поруч з авто. При цьому, відеозапис не містить інформації керування ОСОБА_1 транспортним засобом; не містить кадрів, на яких була б відображена відмова особи від проходження огляду.

Таким чином, відеозапис не містить чітких відомостей про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, тобто не дає можливості «поза розумним сумнівом» встановити чи керував останній транспортним засобом, чи відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, та як висновок - чи дотриманий працівниками поліції встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Законодавство визначає «електронним доказом» інформацію в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Якщо документ в електронній формі містить важливі дані, що можуть розкрити обставини справи, а також є допустимим та прийнятним з точки зору форми та змісту, то такий документ може бути визнаний електронним доказом та прийнятий судом.

Процесуальний закон визначає, що електронні копії електронного доказу потрібно засвідчувати кваліфікованим електронним підписом. Якщо учасник справи подає до суду паперову копію електронного доказу, то її він має засвідчити у такому ж порядку, як і копію звичайного письмового доказу - із проставлянням напису «згідно з оригіналом», зазначенням дати, посади та ПІБ того, хто засвідчує, проставлянням підпису і печатки.

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», але без врахування вказаних вимог до матеріалів справи долучено диск з відеозаписом. При цьому, не зрозуміло, на який технічний прилад зафіксовано відеозапис події, копію цього запису не підписано кваліфікованим цифровим підписом, на самому відео відсутнє зазначення номеру технічного пристрою.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності (Постанова Верховного суду України від 26.06.2019 р. у справі № 536/1703/17. (ЄДРСРУ № 82707106).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім іншого, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова підлягає оскарженню до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Дерус