ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4643/25 Головуючий суддя І інстанції Кіндер В. А.
Провадження № 33/818/1847/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

при секретарі Шевченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 07 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою встановлено, що 01 травня 2025 року о 21 годині 44 хвилин в м. Харкові по вулиці Григорія Сковороди, 27, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції порушена процедура проведення огляду, зокрема, не встановлений факт виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

Не роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення.

Не роз`яснено, що санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання; не роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

У розмові працівники поліції спонукали до відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, незважаючи на те, що ОСОБА_1 неодноразово стверджував щодо згоди із проходженням огляду на стан сп`яніння.

О 21 годині 49 хвилин інспектор поліції повідомив, що ОСОБА_1 знаходиться у розшуку, повідомив, що у поліції вказівка забезпечити явку таких осіб до ТЦК.

Проте адміністративне затримання не оформлювалось, хоча фактично він був затриманий, рух авто було обмежено.

Після вказаних подій і складання постанови за ч.2 ст. 122 КУпАП, раптово інспектор почав говорити, що має підозру у тому, що ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння.

Наголошує на тому, що він не відмовлявся від проходження, а навпаки погоджувався, що підтверджується відеозаписом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату та час належним чином.

Будь яких клопотань про необхідність відкладення судового розгляду на іншу дату на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, приходжу до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , право на участь якого у судовому засіданні було забезпечено.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 01 травня 2025 року о 21 годині 44 хвилин в м. Харкові по вулиці Григорія Сковороди, 27, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України)

З відеозапису вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив ПДР України, був зупинений екіпажем поліції, за порушення ПДР України було складено постанову.

Інспектор, під час спілкування з водієм, повідомив що він вбачає у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував водієві проїхати до лікаря нарколога в заклад охорони здоров`я.

Водій ОСОБА_1 ігнорував інспектора, на питання не відповідав, говорив про незаконність його утримання, заявляв про те, що поліцейські його фактично затримали та мають скласти відповідний протокол.

Інспектор поліції ще двічі запропонував водієві пройти відповідний огляд, проте ОСОБА_1 жодної відповіді не надав, ані про те, що погоджується, ані про відмову від проходження.

Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи.

Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте ОСОБА_1 своєю поведінкою та ігноруванням законних вимог інспектора, відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.

При цьому ОСОБА_1 не повідомив працівника поліції про існування обставин крайньої необхідності.

Всі ці вказані відомості, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність підстав сприймати як об`єктивну версію ОСОБА_1 , щодо незаконності дій інспектора поліції.

Також належить зазначити, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані наркотичного сп`яніння, ці обставини не встановлені.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відеофайлі.

Доводи захисника Хоменка С.І. про незаконне його затримання, перевищення працівником поліції своїх повноважень, не можуть бути перевірені у цій справі, оскільки водій не був позбавлений можливості звернутись до суду адміністративного суду з відповідним позовом, в якому мав можливість оскаржувати дії представника влади.

Проте ОСОБА_1 своїм правом не скористався, відповідні відомості суду апеляційної інстанції не надані.

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду шляхом ігнорування законних вимог інспектора, поліцейським було складено протокол.

Велася відеозйомка, свідки не залучались.

Протокол про адміністративні правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Хоменка С.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 07 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева