Провадження № 3/761/9320/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Овсеп`ян Т.В., за участю: секретаря судового засідання Олійника Б.М., прокурора Кота Н.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, працюючої спеціалістом І категорії РСВ СБ України, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч.1 статті 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , припинивши з 06.06.2022 діяльність на посаді спеціаліста 1-ї категорії режимно-секретного сектору Департаменту господарського забезпечення СБ України, та будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «е» п. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45, п. 2-7 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала 10.09.2025 шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2022 рік (після звільнення).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що ніякого умислу на приховування даних, які відображаються у декларації не мала та з урахуванням воєнного стану на території України, вважала, що відсутня необхідність у поданні декларації після звільнення та їй не було відомо про відновлення декларування у період дії воєнного стану. Підтвердила, що поважних причин пропуску строку на подання декларації не мала. Крім того, зазначила, що зробила для себе належні висновки.

Прокурор вважає доведеним несвоєчасне, без поважних причин, подання суб`єктом декларування ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2022 рік (після звільнення), що є підставою для визнання останньої винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та просив накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи прокурора, вивчивши письмові матеріали справи, висновок прокурора, судом встановлене наступне.

Відповідно до наказу СБУ №1886-ос від 31.12.2000, ОСОБА_1 прийнято на військову службу до СБУ. Відповідно до наказу СБУ №54-ОС/дск від 30.04.2020, ОСОБА_1 присвоєно військове звання «капітан».

Підпунктом «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові та службові особи Служби безпеки України.

Отже, ОСОБА_1 являється суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Наказом СБУ № 718-ОС/дск від 03.06.2022, ОСОБА_1 звільнено з військової служби в СБУ 06.06.2022.

Відповідно до листка бесіди з капітаном ОСОБА_1 від 08.05.2022 до неї було доведено вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установлено частиною першої цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з Закону України №3384-ІХ від 20.09.2023 «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану, який набрав чинності 12.10.2023 та п.п.2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022 -2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Отже, ОСОБА_1 , будучи особою, яка у 2022-2023 роках не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону України «Про запобігання корупції», і кінцевий строк для подання яких настав з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», була зобов`язана подати таку декларацію не пізніше 31 січня 2024 року.

Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення), лише 10.09.2025 о 16 год. 15 хв., а отже несвоєчасно.

Доказів поважності причин неподання ОСОБА_1 у визначений законом строк декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік (після звільнення), у судовому засіданні здобуто не було.

Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у несвоєчасному, без поважних причин, поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , судом враховуються конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що дії ОСОБА_1 не потягли за собою істотних наслідків, оскільки відомості про доходи та майновий стан з пропуском строку були в подальшому відображені у реєстрі, дані про особу правопорушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, майновий стан останньої, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-36, 284, ч.1 ст.172-6 КУпАП, ст.1, 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2-7 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя