Справа № 951/805/25
Провадження №3/951/410/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В. під час розгляду матеріалів, що надійшли із СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч.3 ст. 173-2, ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Козівського районного суду Тернопільської області надійшли справи №951/805/25 (провадження №3/951/410/2025) та №951/806/25 (провадження №3/951/411/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та ч.1 ст.184 КУпАП згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 20.11.2025.

За змістом частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд з метою забезпечення реалізації згаданих положень статті 36 КУпАП вважає за доцільне об`єднати в одне провадження вказані справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та ч.1 ст.184 КУпАП та присвоїти об`єднаній справі єдиний унікальний номер - №951/805/25 (провадження №3/951/410/2025), що не суперечить вимогам процесуального закону та сприятиме забезпеченню прав ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 734075 від 20.11.2025 зазначено, що 12.11.2025 близько 16:00 год. перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою в бік своєї дружини ОСОБА_2 , чим завдав шкоду її психічному здоров`ю та вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 734076 від 20.11.2025 зазначено, що 12.11.2025 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , ухилявся від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме перебуваючи у п`яному вигляді здійснював неналежний догляд за останнім та допустив забруднення одягу дитини.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, визнав. Водночас, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП не визнав, та просив суд закрити провадження у справі в цій частині. Пояснив, що годував малолітнього сина ОСОБА_4 , та останній вимастив їжею одяг, проте ОСОБА_1 його помив та переодягнув не одразу, а через пів години. Будь-яких дій, пов?язаних з ухиленням ним як батьком, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітнього сина - ОСОБА_4 він не допустив.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого передбачає настання відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною третьою ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- рапортом помічника чергового ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 12.11.2025;

- протоколом прийняття заяви про кримінальну та іншу подію від 12.11.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.11.2025.

Крім того, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №734075 від 20.11.2025, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на вимоги статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції частини третьої статті 173-2 КУпАП.

Крім того, за змістом статті 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом. Згідно з частиною шостою статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

З огляду на те, що в силу вказаної норми статті 39-1 КУпАП направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом, є правом суду, суд при вирішенні питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 дійшов висновку про відсутність підстав для направлення його на проходження відповідної програми.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП суд дійшов такого висновку.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №734076 від 20.11.2025, у матеріалах справи наявні лише рапорт помічника чергового ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 12.11.2025, ксерокопія протоколу прийняття заяви про кримінальну та іншу подію від 12.11.2025, копія письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.11.2025 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 .

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією частиною статті настає в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоров`ю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу і без нього.

Так, у ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом із тим, слід зазначити, що у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив невиконання ним батьківських обов`язків, вказав, що його дитина завжди доглянута. Забруднення одягу дитини під час приймання їжі дитиною, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не свідчить однозначно та беззаперечно про наявність в діях когось із батьків складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що свідчить про відсутність в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.

Відтак, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, вважаю, що із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. 27, 33, 34, 35, 36, 40-1, 51, 173, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.173-2 КУпАП та ч.1 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а саме справу №951/806/25 (провадження №3/951/411/2025) об`єднати зі справою №951/805/25 (провадження №3/951/410/2025), та присвоїти об`єднаній справі єдиний номер - №951/805/25 (провадження №3/951/410/2025).

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та слід накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний штраф в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок гривень) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) грн в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Р.В. Чапаєв