ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2025 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Куржумова М.О., розглянувши у залі суду, матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2025 року о 21 годині 50 хвилин в м. Харкові по вул. Метробудівників, 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинники за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та проведення огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до наявної в матеріалах справи розписки, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до заяви від 04 грудня 2025 року, поданої через систему «Електронний суд», адвокат Куржумов М.О. просив розглянути справу без його участі. Подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На наявних відеозаписах транспортний засіб перебуває біля під`їзду багатоповерхового житлового будинку на вул. Метробудівників, 20 у м. Харкові з вимкненим двигуном, не рухається, водій відсутній. У вказаному транспортному засобі на пасажирському сидінні знаходиться ОСОБА_1 , а біля транспортного засобу перебувають працівники поліції та намагаються встановити водія, після чого роблять висновок, що водієм був ОСОБА_1 . Окрім того, ОСОБА_1 не висловлював відмову щодо проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції самостійно дійшов такого висновку.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою, проте даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст.130 КУпАП. Зважаючи на необхідність дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 481546 від 12.10.2025, в якому, зокрема, безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; долученими до протоколу відеозаписами; рапортом поліцейського, де виклад обставин правопорушення узгоджується з відомостями відеозаписів та протоколу ЕПР1 № 481546 від 12.10.2025.

Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (зі змінами) (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлено гарантії захисту прав і законних інтересів водія, а також процесуальні запобіжники можливим зловживанням з боку працівників поліції.

Суд зважає на те, що згідно із п.2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції.

З матеріалів справи, зокрема, даних протоколу вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду (п.п. 1,9 Розділу ІІ інструкції).

Положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, ОСОБА_1 в порушення п.2.5. Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан сп`яніння в належному порядку відмовився.

Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом.

З відеозаписів «WhatsApp video 2025-10-15 at 10.55.34» та «WhatsApp video 2025-10-15 at 11.06.12» вбачається рух транспортного засобу Volkswagen transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 . Після зупинки транспортного засобу до нього відразу підходять працівники поліції.

З відеозаписів «export-xl60z», «export-lj5ln», «export-exfl2» вбачається, що після зупинки транспортного Volkswagen transporter в ньому на пасажирському місці біля місця водія знаходився ОСОБА_1 , автомобіль закритий, будь-хто з нього не виходив. Будь-яких інших осіб, які б могли керувати автомобілем, на відеозаписах не зафіксовані. Протягом всього часу взаємодії працівників поліції із ОСОБА_1 , останній знаходився в зачиненому автомобілі, ігноруючи вимоги працівників поліції.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є особою, яка здійснювала керування транспортним засобом Volkswagen transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Суд зауважує, поліцейські перебували в єдиному однострої на службовому автомобілі, а тому, суд вважає, що ОСОБА_1 мав можливість ідентифікувати працівників поліції за зовнішніми ознаками.

Також встановлено: працівником поліції роз`яснена підстава зупинки транспортного засобу, зокрема, порушення водієм п. 19.1 Правил дорожнього руху України; запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я; роз`яснено про складання протоколу за ст. 130 КУпАП; роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Однак, ОСОБА_1 продовжив залишатися в зачиненому автомобілі.

Суд розцінює поведінку ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції були створені всі умови для такого огляду, реалізація якого залежала виключно від волевиявлення ОСОБА_1 .

Зважаючи на встановлені обставини, суд розцінює позицію ОСОБА_1 , як обраний спосіб захисту для уникнення адміністративної відповідальності. Доводи адвоката щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому на нього необхідно накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.

З довідки поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 згідно із обліковими даними ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_3 .

При накладенні на особу стягнення, суддя відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, який є умисними і грубими порушеннями ПДР України, особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 34, ст. 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя: Кіндер В. А.