Справа № 559/5256/25
Номер провадження 3/559/2637/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковська О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий Дубенським МВ УМВС України в Рівненській області 06.01.1998, РНОКПП НОМЕР_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи ПрАТ «Дубномолоко», слюсар, роз`яснивши права за ст. 268 КУпАП і ст. 63 Конституції України, -

встановила:

17.11.2025 о 08год. 50хв. на вул. Замкова, 31 в м. Дубно, Рівненської області, водій ОСОБА_1 керував низькошвидкісним легким електричним т/з Forte, без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 7510 (0246), що підтверджується тестом №681 від 17.11.2025, результат огляду становить 0,50% проміле, з результатом згідний, проходити такий огляд у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав. Пояснив, що випив каву з коньяком. Відчував себе добре, думав, що тверезий. Висновки зробив, більше так робити не буде, кається. Враховуючи скрутне матеріальне становище просить розстрочити виплату штрафу на 8 місяців.

Вивчивши матеріали справи вирішено, що адміністративне правопорушення мало місце та скоїв його ОСОБА_1 .

За п.1.10. ПДР України транспортний засіб визначається як пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п.1.10. ПДР України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018.

Отже, коли електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

При цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка, оснащена двигунами, офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Таким чином, електроскутери, електросамокати, гідроскутери та інші подібні пристрої законодавчо віднесені до транспортних засобів. Вони поділяються на дві основні категорії:

- легкі персональні колісні транспортні засоби з електродвигуном потужністю до 1000 Вт та максимальною швидкістю до 25 км/год;

- низькошвидкісні електричні транспортні засоби з максимальною швидкістю до 50 км/год та масою до 600 кг.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Враховуючи викладене, слід зробити висновок про те, що електроскутер є транспортним засобом, а особа, яка ним керує є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом і в ситуації, що розглядається був учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння … Відповідно пункту 2.9а Правил дорожнього рух України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським зі використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515342 від 17.11.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; тестом Alkotest Drager 7510 (прилад ARMF-0246) №681 від 17.11.2025, де результат огляду становить 0,50% проміле; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; зобов`язаннями не керувати т/з протягом 24 годин; довідкою про те, що протягом року за ст. 130 КУпАП не притягався, посвідчення водія отримував; рапортом поліцейського; відеозаписом події, де зафіксовано факт керування т/з ОСОБА_1 , з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу згідний, від проходження такого огляду у найближчому медичному закладі відмовився.

При призначенні виду адміністративного стягнення враховую особу ОСОБА_1 , який протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, пом`якшуюча обставина визнання вини та каяття, обтяжуючих вину обставин не встановлено. Тому до нього необхідно застосувати стягнення у виді штрафу згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно довідки поліції таке право він отримав. Посвідчення водія НОМЕР_3 не вилучено.

Щодо клопотання розстрочити виплату штрафу, то його задовольняю. Хоч КУпАП не містить положень про розстрочку штрафу, але подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України. Так, згідно ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження на керування автомобілем, таких як штрафні бали чи дискваліфікація (справи Лунц проти Німеччини, п.182; Шмауцер проти Австрії, Малігек проти Франції). Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено покарання у виді штрафу розміром 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, ця справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Із врахуванням матеріального становища ОСОБА_1 та значної суми штрафу, на підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 4 ст. 53 КК України, ухвалюю розстрочити виплату штрафу на вісім місяців: сплачувати по 2125грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.283 - 284 КУпАП, ч. 4 ст. 53 КК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,-

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосувати стягнення у виді 17000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Розстрочити сплату штрафу на 8 (вісім) місяців, стягуючи по 2 125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) гривень щомісячно.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: UA0017001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

В разі несплати порушником штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії постанови сума штрафу відповідно ч. 2 ст. 308 КУпАП буде стягнута в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя: Жуковська О.Ю.