Справа№ 953/9468/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

01.09.2025 о 23:14 год., за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд.83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА, р.н. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Alcotest 0120, що підтверджується тестом 3111 від 01.09.2025. Результат огляду 1,90 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, захисник останнього адвокат Полянчук В.Б. 22.10.2025 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення або з застосування аналогії закону та призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_1 заперечує проти протоколу та не визнає своєї вини. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», на що він будучи тверезий погодився. Проте, після того як прилад «Drager», показав позитивний результат то ОСОБА_1 висловив свою незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння. Також, факт незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду підтверджуються наявними в матеріалах справи відеозаписами: (відеозапис під назвою «ехроrt-5а05с» (час відеозапис 17 хв. 00 сек.); відеозапис під назвою «export-lr7w5» (час відеозапис 18 хв. 00 сек.); відеозапис під назвою «ехроrt^znymt) (час відеозапис 17 хв. 30 сек.). Однак, не зважаючи на вищевикладене, працівники патрульної поліції почувши незгоду ОСОБА_1 із результатами приладу «Drager», не направили його на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Отже, на думку захисника, не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після його незгоди з результатами огляду за допомогою приладу «Drager», свідчать про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч.3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку 1103, п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735 та недійсність огляду в силу приписів ч.5 ст.266 КУпАП, що у свою чергу безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім того, захисник зазначив, що як вбачається з чеку приладу «Drager Alcotest 6820» за допомогою, якого було проведено огляд на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 результат тесту склав 1,90 %. При цьому, із чеку приладу «Drager Alcotest 6820» вбачається, що останнє калібрування приладу було здійснено 22.11.2024 року, тобто на день проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а саме на 01.09.2025 року пройшов 6 (шести) місячний строк з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) «Drager Alcotest 6820». Вказані обставини у своїй сукупності ставлять під сумнів достовірність результату огляду з використанням « Drager 6820». Так, в сукупності із тим фактом, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння та фактом відсутності вчасного калібрування засобу вимірювальної техніки Drager Alcotest 6820, все зазначене вище свідчить про наявність реального сумніву стосовно достовірності таких результатів. А отже, результати приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 , є вочевидь недопустимими та не підтверджують вину особи «поза розумним сумнівом». Крім того, співробітники поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння не дотрималися вимог Інструкції/керівництва по використанню приладу «Drager Alkotest 6820 », оскільки, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 перед забором повітря не з`ясували в нього жодних обставин, які можуть впливати на результати огляду. При цьому, з пояснень ОСОБА_1 та наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається наступне: - згідно пояснень ОСОБА_1 , він менш ніж за 15 хвилин до продування приладу Dгageг палив цигарки (час відеозапису 07 хв 30 сек.). Крім того, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 продуває прилад Драгер на 16 хвилині відеозапису. Тобто з моменту паління до моменту продуття приладу Драгер пройшло менше 15 хвилин, що є порушенням інструкції з експлуатації приладу. Крім того, інспекторам патрульної поліції було достеменно відомо про наявність подібного впливу на результати проведеного огляду. Так, згідно відеозапису «ехроrt-5а05с», а саме на 07 хв. 20 сек. інспектор поліції радить ОСОБА_1 не палити оскільки через паління прилад Драгер показує результат більший ніж є насправді. Вищезазначене, на думку захисника, і обумовило позитивний результат приладу Drager. Таким чином, виходячи із вищевикладеного співробітники поліції керуючись вимогами Інструкції/керівництва по використанню приладу «Drager Alcotest 6820», зобов`язані були перед продуванням приладу дочекатися щоб пройшло не менше 15 хвилин після паління ОСОБА_1 . Вищезезначене в свою чергу свідчить про недійсність результату огляду проведеного відносно ОСОБА_1 та недопустимість результатів приладу Драгер в якості доказу. Так як такий доказ не є таким, що підтверджує вину ОСОБА_1 «поза розумнім сумнівом». Також захисник посилався на те, що матеріали справи не містять жодних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 у зазначений в протоколі день та час. Крім того, захисник зазначив, що з відеозапису з портативного нагрудного відеореєстратора, який наявний в матеріалах судової справи та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що співробітникам поліції було достеменно відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та виконує обов`язки військової служби, оскільки останнім було надано на встановлення особи військовий квиток, що посвідчує особу та спеціальний статус. Згідно пояснень ОСОБА_2 він є військовослужбовцем, що встановлено співробітниками національної поліції. Також, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він повідомляв інспектору національної поліції, що виконував розпорядження безпосереднього командира та їхав в м. Львів на навчання. Водночас, з пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що в ході спілкування з працівником поліції, останні провели огляд ОСОБА_1 незважаючи на неможливість проведення огляду співробітниками національної поліції відносно військовослужбовця при виконання обов`язків військової служби. Вищезазначене підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом під назвою «ехрогі- 2пуш1», а саме час відеозапису 04 хв. 30 сек., 25 хв. 30 сек. Отже, направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби не належить до повноважень працівників поліції. Так, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, оскільки згідно військового квитка ОСОБА_1 , він 18.03.2022 року, був призваний на військову службу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наказу.

Крім того, захисник зазначив, що право керування транспортними засобами необхідно ОСОБА_1 для можливості виконання обов`язків військової служби, забезпечення можливості виконання бойових завдань та інших розпоряджень задля забезпечення оборони держави та дачі збройного опору країні-агресору. ОСОБА_1 приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей з 19.05.2014 р. - 15.09.2014 року у в/ч НОМЕР_3 , 27.04.20І6 р. - 11.05.2016, 03.11.2017 - 05.01.2018 року у в/ч НОМЕР_4 . Неодноразово отримував нагороди та відзнаки. Нагороджений орденом «За мужність ІІІ ступеня», за бойові заслуги. Вказані вище обставини свідчать, що право керування транспортними засобами потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а тому у разі притягнення ОСОБА_1 до відповідальності захисник просив суд вирішити питання щодо можливості застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно дост. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. Також захисник посилаючись на висновок Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Російської Федерації» зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний судом, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також сторона захисту вказала на той факт, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які б відповідали принципу «поза розумнім сумнівом», є взаємозаперечними та не підтверджуються іншими доказами наявними в матеріалах справи.

У клопотаннях, поданих до суду 19.09.2025, 30.09.2025 захисник, зокрема, просив проводити усі судові засідання в режимі відеоконференції.

Оскільки неявка ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Полянчука В.Б. відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, клопотань не надано, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, за наявними доказами.

Суд, дослідивши письмові матеріали та відеозаписи, приходить до наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч.1 п.1 ст.255 КУпАП України уповноваженими особами на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП України є орган Національної поліції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 01.09.2025 року серії ЕПР1 №440880;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.09.2025;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами якого за допомогою Drager Alcotest 0120, у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння 1,90% проміле, що підтверджується тестом №3111;

- даними відеозапису з відеореєстратора 70МАІ (WhatsApp 2025-09-03 в 12.00.44_3b8878ef) на якому зафіксовано рух транспортного засобу марки КІА SORENTO;

- даними відеозаписів з бодікамер 475961, 766340, 474426 на якому зафіксовано зупинений працівниками поліції транспортний засіб КІА SORENTO, р.н. НОМЕР_2 , на водійському сидінні якого був чоловік, який в ході спілкування з поліцейськими назвав свої ПІБ як ОСОБА_1 , та дату народження. При цьому на вказаному відео зафіксовано увімкнене світло на панелі приладів в автомобілі, а також увімкнені задні червоні ліхтарі. В ході спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомив, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із керування транспортним засобом без увімкненого світла в темну пору доби. Після чого працівник поліції зазначив, що відчуває запах алкоголю з автомобіля в якому знаходиться ОСОБА_1 , а тому запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Також в ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 зафіксовано, що поліцейські повідомляють останньому про те, що якщо він вжив банку пива, алкотест не покаже стану сп`яніння. ОСОБА_1 з приводу цього зазначив, що вжив банку пива приблизно п`ять годин тому. Також працівник поліції зазначив ОСОБА_1 , що у разі наявності результату огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера більше 0,2 проміле, передбачається складення протоколу за ст.130 КУпАП. Крім того, на вказаному відеозаписі зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що останнім не надано доказів того, що він є військовослужбовцем. Після чого, на відео зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці запинки транспортного засобу, за результатами проходження якого у останнього виявлено стан алкогольного сп`яніння 1,9 проміле. Після чого, працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені КУпАП та Конституцією України. Також працівниками поліції ОСОБА_1 зазначено, що у разі незгоди останнього з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 необхідно проїхати з працівниками поліції до медичного закладу, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А. ОСОБА_1 відповів на це «пишіть, що хочете». Також на вказаних відеозаписах зафіксовано, про повідомлення ОСОБА_1 працівником поліції про відсторонення його від керування транспортним засобом.

- рапортом заступника командира роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Маренича О. від 02.09.2025;

- довідкою, складеною інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Галкіною К. відповідно до якої ОСОБА_3 згідно облікових даних ІПНП отримував посвідчення водія;

- розпискою ОСОБА_1 , згідно якої останній зобов`язався не сідати за кермо транспортного засобу до повного протрезвіння та зникнення ознак сп`яніння.

Щодо доводів захисника про те, що на відеозаписах не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , суд зазначає, що на відеозаписі з відеореєстратора 70МАІ (WhatsApp 2025-09-03 в 12.00.44_3b8878ef) зафіксовано рух транспортного засобу марки КІА SORENTO. Крім того, згідно даних відеозаписів з бодікамер 475961, 766340, 474426 зафіксовано зупинений працівниками поліції транспортний засіб КІА SORENTO, р.н. НОМЕР_2 , на водійському сидінні якого був чоловік, який в ході спілкування з поліцейськими назвав свої ПІБ як ОСОБА_1 , та дату народження. При цьому на вказаному відео зафіксовано увімкнене світло на панелі приладів в автомобілі, а також увімкнені задні червоні ліхтарі. Більш того, ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції жодного разу не заперечував того, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Слід зазначити, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду 20.02.2019 по справі № 404/4467/16-а(2-іс/811/3/17) провадження №К/9901/21130/18. Враховуючи викладене, суд вважає, що вказани вище відеозаписи містять фіксацію факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 адвоката Полянчука В.Б. про те, що на відеозаписах не зафіксовано ознак алкогольного сп`яніння у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З матеріалів справи, зокрема з рапорту заступника командира роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Маренича О. від 02.09.2025, вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Крім того, на відеозаписах з бодікамер поліцейських зафіксовано, що в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, під час знаходження ОСОБА_1 в автомобілі КІА SORENTO, р.н. НОМЕР_2 , поліцейським зазначено, що він відчуває запах алкоголю з автомобілю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Доводи щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зважаючи на те, що останній є військовослужбовцем, на думку суду також є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Також, відповідно до ч.3 ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як було встановлено, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_2 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. В процесі спілкування з інспекторами поліції ОСОБА_1 не надавав документів, які б підтверджували те, що він виконує обов`язки військової служби. В ході судового розгляду справи відповідних документів на підтвердження того, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, також не надано.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у зв`язку з незгодою останнього з результатами оглядку на стан алкогольного сп`яніння, отриманими на місці зупинки транспортного засобу спростовуються даними відеозаписів. Так на відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 після озвучення йому поліцейськими результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, відповів, що з результатами не згоден. Після чого, поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 про те, що у разі його незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 необхідно проїхати з поліцейськими для проходження такого огляду в медичному закладі за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А. Разом з тим, на вказану пропозицію ОСОБА_1 відповів «пишіть що хочете». Бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 не висловив.

Більш того, відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував та власноруч поставив свій підпис у роздруківці газоаналізатору.

У матеріалах провадження також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_1 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, про що свідчить його власноручний підпис у графі з результатом «згоден».

Посилання захисника на неточність показань пристрою «DRAGER 6820», через порушення міжповірочного інтервалу є безпідставними.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Частиною 1 ст. 17 цього Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Всі види газоаналізаторів «Drager Alcotest» зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу Драгер «Alcotest 6820» поліцейським під час виконання своїх службових обов`язків.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Міжповірочний інтервал (підчас якого проводиться калібровка) для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 (один) рік.

Як убачається з роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 6820», останнє калібрування вищевказаного приладу проводилось 22.11.2024, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 01.09.2025 року, тобто до закінчення терміну повторної повірки та калібрування приладу «Drager Alcotest 6820». Таким чином, відсутні підстави вважати, що результати тесту зазначеного приладу є недостовірними.

Також суд наголошує, що в діях поліцейських при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки жодних порушень Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Alkotest Drager» виявлено не було, і захисником не наведено обґрунтованих доводів за яких можливо було б дійти висновок, що позитивний результат у 1,90 проміле пов`язаний саме з тим, що перед проведенням тесту ОСОБА_1 палив цигарку.

Не приймаються судом і доводи захисника щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цей конституційний принцип знаходить свою галузеву конкретизацію в окремих законах, у тому числі - й в КУпАП.

Так, відповідно до ч.1ст.217 КУпАП посадові особи, що уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені названим Кодексом, лише у межах наданих їм повноважень. Згідно з ч.1ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. Звідси, при застосуванні адміністративної відповідальності суд зобов`язаний застосовувати виключно той вид (види) адміністративного стягнення і в тих розмірах та порядку, що визначенні за вчинене адміністративне правопорушення у відповідній санкції статі КУпАП.

Саме тому, оскільки у санкціях ст. 130 КУпАП закріплена імперативна вимога щодо обов`язкового накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на водіїв за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, то застосування цього виду стягнення за зазначене адміністративне правопорушення є обов`язком, а не правом суду. Водночас, відсутність у КУпАП норми, яка наділяла би суд повноваженнями не застосовувати таке стягнення за вчинене адміністративне правопорушення свідчить, що у разі не накладення такого стягнення має місце невиконання судом обов`язків, покладених на нього Конституцією і законом України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає неприпустимим застосування положень КК України, оскільки положення КУпАП передбачають імперативну вимогу щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на водіїв за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

Будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу незаконність дій інспекторів не встановлена.

Так суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи відносно ОСОБА_1 або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП. Також, не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Отже, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251КУпАП.

Отже суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 порушив

п. 2.9 «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння .

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Полянчука В.Б. є безпідставними та не обґрунтованими, розцінюються судом як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Клопотання захисника Полянчука В.Б. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не підлягає задоволенню.

Проведення судових засідань в режимі відеоконференції з розгляду справ про адміністративне правопорушення КУпАП не передбачено, у зв`язку з чим клопотання захисника Полянчука В.Б. про проведення судових засідань з розгляду вказаної справи в режимі відеоконференції також задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст.40-1, ч. 1 ст.130 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд,-

постановив:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605,60грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна