Справа №: 486/1376/25 Провадження № 3/486/606/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

учасники справи: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_2 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 ,

розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2025 року о 15:27 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в результаті чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного чи психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до протоколу серії ВАД № 722887 від 10 липня 2025 року, 10 липня 2025 року о 15:27 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї жінки ОСОБА_2 психологічного характеру в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , а саме, висловлювався в сторону матері нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в результаті чого була завдана шкода психічному здоров`ю дитини ОСОБА_3 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два правопорушення, справи про які одночасно розглядаються судом, суд вважає за необхідне справу про адміністративне правопорушення № 486/1376/25, провадження № 3/486/606/2025 та справу №486/1377/25 провадження № 3/486/607/2025 об`єднати в одне провадження та надати справі № 486/1376/25, провадженню № 3/486/606/2025.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суду пояснив, що вину визнає частково, дійсно посварився з дружиною, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та застосував фізичне насилля, однак такі його дії, були спровоковані діями ОСОБА_2 , яка розбила його телефон.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що в ході сварки з чоловіком він схопився з дивану, на якому лежав, штовхнув її, вона впала на диван, думала, що буде далі бити, злякалась, попросила сина викликати поліцію.

Неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що сварку батьків не чув, сидів у себе в кімнаті. Мати попросила викликати поліцію, він викликав. Що сталося того дня не пам`ятає.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, крім пояснень наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 722886 від 10 липня 2025 року, рапортом щодо повідомлення зі служби 102 та копією заяви ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено», що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно ч. ч. 1, 2, 5, 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

При визначенні ОСОБА_1 виду і розміру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, і вважає необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з направленням для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у вчиненні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

При цьому, у розумінні ч. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитиною, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), вважається особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно копії рапорту щодо повідомлення зі служби 102, 10 липня 2025 року о 15:27 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10 липня 2025 року о 15:27 год. за адресою: АДРЕСА_2 , зараз батько вчиняє фізичне насилля щодо матері. Заявник: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прибувши за вказаною адресою, очікував неповнолітній заявник ОСОБА_3 та його мама ОСОБА_2 та повідомили, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини, а саме, висловлювався нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою в присутності дитини.

Разом з тим, як пояснив неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні, сварки батьків не чув, був у себе в кімнаті, поліцію викликав на прохання матері.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також не встановлено, що подія відбулась у присутності дитини їх спільного сина ОСОБА_3 .

Додані до протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАД № 722887 від 10 липня 2025 року матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 .

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 10 липня 2025 року домашнього насильства відносно ОСОБА_3 .

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 36, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративні правопорушення № 486/1376/25, провадження № 3/486/606/2025 та № 486/1377/25, провадження № 3/486/607/2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження та надати справі № 486/1376/25, провадженню № 3/486/606/2025.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити останньому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) гривень.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови на розрахунковий рахунок адміністративного штрафу: UA0014476, одержувач Миколаїв. ГУК/ тгм Южноукраїнськ/21081100, Код , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, КЕКД 21081100, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу стягнути подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (М.КИЇВ ГУК у м.Києві/м.Київ/993783 Казначейство України (ел. адм. подат.) UA00106 Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України) «00» Без деталізації за відомчою ознакою) судовий збір розміром - 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Направити ОСОБА_1 до Південноукраїнського міського центру соціальних служб, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ч. ч. 7-9 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів.

Притягнення кривдника до відповідальності за непроходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити Південноукраїнському міському центру соціальних служб, для виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г. А. Далматова