Справа № 454/3607/25 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л. Ю.
Провадження № 33/811/1558/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бенцарука Романа Андрійовича на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 вересня 2025 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника адвоката Бортніка О.Ю.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 800 (восьмисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять)грн. 60коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 23 вересня 2025 року близько 10.47 год. ОСОБА_1 , діючи в складі групи осіб, вчинив незаконний перетин державного кордону з України в Республіку Польща поза пунктом пропуску в напрямку 809 прикордонного знаку на території Сокальської ОТГ та був виявлений і затриманий посадовими особами Прикордонної Варти Республіка Польща та переданий на територію України на підставі Угоди «Про реадмісію осіб», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Бенцарук Р.А. покликається на те, що місцевий суд, приймаючи рішення не встановив пом`якшуючих обставин, натомість послався на наявність обтяжуючих обставин. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Правопорушник ОСОБА_1 у апеляційній скарзі покликається на те, що суддя районного суду необ`єктивно розглянула справу. Звертає увагу на те, що при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення він заявляв, що потребує адвоката та не потребує перекладача, оскільки добре розуміє українську мову. Зазначає, що він не бажав, щоб його інтереси захищав адвокат Бенцарук Р.А., так як довіряє лише адвокату Бортніку О.Ю., та просив забезпечити явку останнього, однак, така заява була проігнорована. Акцентує увагу на те, що місцевий суд, в порушення вимог закону, розглянув справу у відсутності адвоката Бортніка О.Ю., хоча останній подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Вважає, що у зв`язку з вищенаведеним порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Апелянт також зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Просить постанову місцевого суду скасувати.

У суді апеляційної інстанції правопорушник Тітов Є.В. змінив свої апеляційні вимоги та просив матеріали справи скерувати до Відділу прикордонної служби для доопрацювання.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника адвоката Бортніка О.Ю. про задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що такі не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України групою осіб, або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне затримання від 23 вересня 2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009785Е від 24 вересня 2025 року; протоколом реадмісії; фотофіксацією місця подій, та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009785Е від 24 вересня 2025 року складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та особи-порушника.

Поряд з цим, в матеріалах справи наявні письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який в суді апеляційної інстанції такі підтвердив, що 23 вересня 2025 року вчинив з іншою особою незаконний перетин державного кордону з України в Республіку Польща поза пунктом пропуску

При цьому, апеляційний суд не вбачає необхідності відправлення протоколу на доопрацювання, оскільки матеріалами справи, які взаємоузгоджуються між собою, підтверджують події, які мали місце 23 вересня 2025 року та вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставними покликання правопорушника ОСОБА_1 щодо порушення його прав згідно ст. 268 КУпАП, в суді першої інстанції, оскільки, як вбачається із постанови місцевого суду, розгляд справи проводився з участю адвоката Бенцарука Р.А., який представляв інтереси правопорушника.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бенцарука Р.А. - залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 800 (восьмисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 коп. без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.