Справа № 156/1221/25
Провадження № 3/156/817/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Діхтів Володимир - Волинського району Волинської області, є громадянином України, здобув середню професійно технічну освіту, не є працевлаштованим, має встановлену інвалідність ІІІ групи, отримує пенсію, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше притягався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні,

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з територіального органу Національної поліції, 22.08.2025, перебуваючи за місцем проживання, ОСОБА_1 не виконував закону вимогу співробітників поліції припинити свої протиправні дії.

1.2.Таке діяння ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції кваліфіковане за ст. 185 КУпАП як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

2.Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

2.1.У судовому засіданні 03.12.2025 ОСОБА_1 не визнав своєї винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, пояснив, що 22.08.2025 вдень у с. Гряди він сварився зі своєю дружиною ОСОБА_2 , дружина викликала поліцію на місце події. Оскільки ОСОБА_1 на той час був у нетверезому стані, не мав з собою документів, що посвідчували його особу, поліцейські відвезли ОСОБА_1 до відділення поліції для встановлення особи та складення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення (домашнє насильство). ОСОБА_1 не чинив поліцейським спротиву, не відмовлявся виконувати їхні вимоги, після складання протоколу поліцейські дозволили йому повернутись додому.

2.2.ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки його винуватість у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського не була доведена.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст. 173 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2025 серії ВАД № 430632, складений інспектором СРПП Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Гаврилюком М.В, щодо діяння, котре ставиться в вину ОСОБА_1 (а. с. 2); у протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 пояснення щодо події можливого правопорушення «надасть у суді», у документі є рукописний запис «не згідний» ;

2)рапорт в електронній формі, зареєстрований в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції 22.08.2025 за № 12324, де зафіксована інформація від ОСОБА_2 про те, що 22.08.2025 о 12 год 13 хв у с. Гряди по вул. Сонячній, 12-А. чоловік заявниці чинить насильство, поводиться агресивно, виганяє з дому, погрожує фізичною розправою (а. с. 3); у цьому рапорті не зафіксовано випадку злісної непокори з боку правопорушника законному розпорядженню або вимозі поліцейського;

3)заява потерпілої ОСОБА_2 від 22.08.2025, адресована начальнику Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) майору поліції А. Близнюку, в якій заявниця просить притягнути до адміністративної відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру (а. с. 4);

4)надані співробітникам поліції письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.09.2025, в яких з приводу події правопорушення потерпіла повідомила, що вона мешкає у с. Гряди разом з чоловіком ОСОБА_3 , 22.08.2025 по обіді чоловік був у нетверезому стані, почав з дружиною словесний конфлікт, ображав грубою нецензурною лайкою, кидав кухонний посуд, вигнав потерпілу з будинку (а. с. 5);

5)протокол від 22.08.2025 серії АПЗ18 № 028434, згідно з яким поліцейський ОСОБА_4 22.08.2025 о 13 год 49 хв у АДРЕСА_1 , затримав ОСОБА_1 з метою припинення правопорушення та складення адміністративних матеріалів, особистий огляд затриманого не поводився, речі не вилучались (а. с. 6);

6)характеристика на ОСОБА_1 , складена дільничним офіцером поліції О. Буденчук (дата складення цього документа не зазначена), згідно з якою Яковинець М.П. мешкає у с. Гряди, зарекомендував себе посередньо, до адміністративної відповідальності протягом 2024 -2025 років не притягався, перебуває на профілактичному обліку у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) як особа категорії «кривдник», схильний до зловживання алкогольними напоями (а. с. 7);

7)заява ОСОБА_1 від 22.08.2025, в якій він просив інформувати його щодо судового розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом направлення SMS- повідомлень на його особистий номер мобільного телефону (а. с. 8);

8)супровідний лист від 11.09.2025 № від 11.09.2025 заст. начальника Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області В. Кліменчука про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.9).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ст. 185 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського. Об`єктом діяння, передбаченого цією статтею, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу (коли особа усвідомлює характер своїх дій, передбачає настання шкідливих наслідків і бажає або свідомо допускає настання таких наслідків).

4.5.Поняттю «злісна непокора» притаманний певною мірою оціночний характер. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

4.6.Об`єктивна сторона діяння, передбаченого ст. 185 КУпАП, має характеризуватись невиконанням не будь-яких, а саме законних вимог працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. При цьому таке невиконання має бути саме «злісним».

4.7.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.8.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.9.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.10.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.11.Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.12.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.13.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.14.У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.15.Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.16.Ураховуючи, що національним законодавством України (ст. 185 КУпАП) злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб певної суми штрафу, примусові безоплатні роботи (громадські роботи) або навіть короткострокове позбавлення волі (адміністративний арешт), суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.17.З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 22.08.2025 серії ВАД № 430632, складеного щодо ОСОБА_1 , відмову останнього надати у протоколі (або у окремому документі) свої пояснення щодо можливої події правопорушення, незгоду з протоколом, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 не виконував закону вимогу співробітників поліції припинити свої протиправні дії, така відмова від виконання законної вимоги поліцейських має бути саме «злісною».

4.18.Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.19.Як убачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення щодо суті діяння, котре ставиться йому в вину, повідомив, що такі пояснення «надасть у суді», вказав, що з протоколом «не згідний».

4.20. Співробітниками поліції не були додані до протоколу від 22.08.2025 серії ВАД № 430632 відеозаписи з бодікамер, на яких могла би бути зафіксована подія правопорушення та процедура складення протоколу, тож зі змістом цих відеозаписів неможливо ознайомитись. Також до суду не були надані пояснення осіб, котрі могли бути свідками події правопорушення.

4.21.Загалом, додані співробітниками поліції до протоколу матеріали підтверджують вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо його дружини ОСОБА_2 (за це порушник вже був притягнутий до адміністративної відповідальності), але не доводять того факту, що ОСОБА_1 22.08.2025, перебуваючи за місцем проживання, не виконував закону вимогу співробітників поліції припинити свої протиправні дії.

4.22.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено належними та допустимими доказами наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.23.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.24.Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення (складення) постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Є. Бєлоусов