ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/8941/24 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/1027/25 Муратова С.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гаращака Василя Васильовича на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави, в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Гаращак В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість постанови судді.

Зазначає, що вранці 14.09.2024 ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем отримав наказ від свого безпосереднього командира про прибуття до волонтерів, з метою отримання необхідних військовій частині будівельних матеріалів. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 повідомляв, що є військовослужбовцем та виконує наказ безпосереднього командира.

За вказаних обставин, захисник вважає, що ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності та відповідно до статті 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Посилається на порушення поліцейськими порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на нероз`яснення ОСОБА_1 права на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинити транспортного засобу та проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, проігнорувавши вимогу ОСОБА_1 про направлення його до медичної установи.

Після оформлення протоколу, ОСОБА_1 разом з своїм командиром ОСОБА_2 прибули до КНП ХОР «ОНКЛ», де їм повідомили, що огляд можливо пройти тільки за направленням поліцейського. У подальшому вони прибули до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого, вміст алкоголю у видихаємому повітрі становив 0,00 %0 (проміле).

В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження, захисник зазначає, що постановою Харківського апеляційного суду від 02.04.2025 було повернуто апеляційну скаргу захиснику, у зв`язку з відсутністю витягу з договору про надання правової допомоги.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, апеляційний суд задовольняє вказане клопотання.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гаращак В.А. в призначене судове засідання не прибули, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не подавали, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що вчинене ним адміністративне правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, що підтверджено зібраними у справі доказами.

З таким висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 3 вказаної статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судовим розглядом встановлено, що 14.09.2024 о 09:40 в м. Харкові по вул. Ісаївська, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedez-Benz», н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», що підтверджується тестом № 498. Результат огляду становив 0,48 %0 (проміле) у видихаємому повітрі.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129020 від 14.09.2024 за порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України.

Проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, відеозапис з якої долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та незабезпечення проведення такого огляду в закладі охорони сп`яніння, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

З наявних матеріалах справи доказів, зокрема відеозаписів, вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу. Після оголошення поліцейським результату огляду 0,48 %0 у видихаємому повітрі, водій ОСОБА_1 з таким результатом погодився, розписався в акті проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно, у поліцейських були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за умови погодження водія з результатами проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що згідно наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 просив поліцейських пройти огляд у закладі охорони здоров`я вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після завершення процедури документування вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині проходження ОСОБА_1 14.09.2024 огляду на стан алкогольного сп`яніння у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, у разі незгоди водія ОСОБА_1 з процедурою проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, він мав право оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак таким правом не скористався.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2018, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Також апеляційний суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 25.02.2025, де Суд зазначив, що виконання законних вимог правоохоронців не є підставою для визнання порушення ПДР діянням, вчиненим у стані крайньої необхідності.

З огляду на викладене, апеляційний суд зауважує, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 про перебуванням під безпосереднім наказом командира, не повідомляв.

Сам факт проходження ОСОБА_1 військової служби, заслуговують на повагу, але є такими, що не свідчать про те, що за обставинами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, він діяв у стані крайньої необхідності.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Гаращак В.В., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 15, 17, 18, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 266-267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Гаращака Василя Васильовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року задовольнити, та поновити такий строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гаращака Василя Васильовича залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна