Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7728/25 Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В.
Номер провадження №33/4805/1224/25
Категорія ч.1 ст. 483 МКУ Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: представника митниці Красильнікової С.А., особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , захисника адвоката Колодійчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 29 липня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару-безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 210 000 (двісті десять тисяч) гривень 00 копійок із конфіскацією предметів порушення митних правил, а саме: транспортного засобу марки «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2009 року виготовлення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

З постанови суду убачається, що згідно протоколу про порушення митних правил від 13.05.2025 №0216/UA101000/2025 Житомирською митницею під час перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, отримувачами яких є суб`єкти, розташовані (зареєстровані) на території Житомирської області, встановлено наступне.

Одним із таких отримувачів гуманітарної допомоги є військова частина НОМЕР_3 . Із метою встановлення законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги Житомирською митницею до вказаної військової частини направлено запит про надання інформації за вих. № 7.19-4/20-02/8.2/8588 від 24.10.2024, на який 11.12.2024 отримано відповідь за вих. № 1961/12112 від 26.11.2024 (вх. Житомирської митниці № 11501/8.2-20 від 11.12.2024) про те, що зазначена військова частина ряд транспортних засобів, вказаних у запиті, не отримувала та на обліку у військовій частині вони не перебувають.

Згідно з інформацією, яка міститься у базі даних АСМО «Інспектор», встановлено, що 15.09.2023 о 22 год. 34 хв. через міжнародний пункт пропуску «Угринів - Долгобичув» митного поста «Угринів» Львівської митниці ОСОБА_1 на митну територію України ввезено транспортний засіб марки «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2009 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна 2494 см3, тип двигуна - дизель, оформлений у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання і випущений на митну територію України.

У ході проведення перевірки, з метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України даного транспортного засобу, Житомирською митницею направлено запит до Львівської митниці за вихідним № 7.19-3/20-02/7/9532 від 27.11.2024 із проханням надати копії документів, на підставі яких транспортні засоби, отримувачем яких зазначено військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), ввезено в Україну в якості гуманітарної допомоги.

Факт ввезення на митну територію України та оформлення у якості гуманітарної допомоги даного транспортного засобу підтверджується відомостями, які містяться у АСМО «Інспектор» і копіями документів, які додані до відповіді Львівської митниці від 11.12.2024 № 7.4-5/20-03/7/33763. Згідно з поданою ОСОБА_1 до митного контролю та оформлення Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 15.09.2023, яку ним підписано особисто, отримувачем товару зазначено військову частину НОМЕР_3 (Житомирська обл).

Відповідно до вказаної відповіді військової частини НОМЕР_3 за вих. № 1961/12112 від 26.11.2024 (вх. Житомирської митниці від 11.12.2024 № 11501/8.2-20), даний транспортний засіб до військової частини НОМЕР_3 не надійшов та на балансі не перебуває.

На адресу місця реєстрації / проживання, наявну в електронних базах Державної митної служби, ОСОБА_1 направлено виклик від 05.12.2024 за № 7.19-3/20-02/10/9752 про необхідність прибуття до митного органу для дачі пояснень із приводу обставин ввезення транспортного засобу марки «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак останній не прибув у встановлений строк до Житомирської митниці та не направив на адресу митниці (електронну адресу) письмових пояснень.

Таким чином ОСОБА_1 інкримінуються вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару транспортного засобу марки «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2009 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна - 2494 см3, тип двигуна - дизель, у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, а саме Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 15.09.2023, у якій отримувачем вказано військову частину НОМЕР_3 .

Отже, у діях громадянина України ОСОБА_1 убачається склад порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції адвокат Колодійчук Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржила законність й обґрунтованість постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнята без дослідження всіх матеріалів справи та без повного з`ясування всіх обставин справи.

Вказує на те, що в/ч НОМЕР_3 не в повній мірі надала інформацію Житомирській митниці, оскільки вказана вище в/ч володіла інформацією у потребі автомобіля для виконання бойових завдань військовослужбовців, але з невідомих причин не повідомила Житомирську митницю. Житомирській митниці надіслано пояснення ОСОБА_1 від 02.06.2025 та акт приймання передачі транспортного засобу, останній може поданий до суду в оригіналі. Зазначає, що на адвокатський запит отримано інформацію, що ОСОБА_2 дійсно проходив службу у в/ч НОМЕР_3 , а останні не зверталися з проханням про придбання автомобіля, а тому ТЗ і не поставлено на баланс в/ч. Виконавець Васильченко О.М. звернувся із заявою щодо вчинення кримінального провадження до правоохоронних органів. Пояснення ОСОБА_3 не були взяті судом до уваги, а ОСОБА_1 не був присутнім у суді першої інстанції, а тому не міг клопотати про виклик свідка. Окрім того, ОСОБА_1 жодного разу особисто не отримував жодної судової повістки, а його матір отримувала судові повістки та не повідомляла останнього про їх надходження, оскільки протягом тривалого часу вони не підтримують родинні зв`язки.

Просить скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року в адміністративній справі про порушення митних правил та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник покликається на те, що судове засідання було проведено за відсутності ОСОБА_1 , оскільки не був належним чином повідомлений про призначенні судові засідання. Захисник ознайомила з матеріалами справи через систему «Електронний суд», що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи від 14.08.2025, яка сформована в системі «Електронний суд» (а.с. 86-87). Апеляційна скарга подана до поштового відділення 15.08.2025, однак постановою Житомирського апеляційного суду від 09.09.2025 (а.с. 143) адвокату повернуто у зв`язку з наданням належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 . З повторною апеляційною скаргою звернулася 12.09.2025 (а.с. 212), оскільки дізнався про постанову суду апеляційної інстанції цього ж дня.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Колодійчук Н.В. доводи апеляційної скарги підтримали та просили, скасувавши постанову, направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

В судовому засіданні представник митниці Красильнікова С.А. доводи апеляційної скарги вважала необґрунтованими та в її задоволенні просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, що з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статтей 245, 252, 280 КУпАП та статтей 486, 487, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною 4 ст. 2 КУпАП установлено, що питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним Кодексом України.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 1 статті 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є, зокрема, дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять, у тому числі, неправдиві відомості щодо відправника, одержувача товару, його вартості, а також характеру вантажу.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

За таких обставин, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними, які містяться: протоколі про порушення митних правил № 0216/UA101000/2025 від 13.05.2025; доповідній записці від 13.05.2025; відповіді Львівської митниці за вих. № 7.4-5/20-02/7/26489 від 13.10.2023 щодо ввезених на митну територію України вантажів гуманітарної допомоги в період з 01.07.2023 по 30.09.2023; запиті Житомирської митниці про надання інформації до військової частини НОМЕР_3 від 24.10.2024 за вих. № 7.19-4/20-02/8.2/8588; відповіді військової частини НОМЕР_4 від 26.11.2024 за вих. № 1961/12112 (вх. Житомирської митниці № 11501/8.2-20 від 11.12.2024), згідно з якою зазначений транспортний засіб на балансі військової частини не перебуває; декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 15.09.2023, яка подана ОСОБА_1 та особисто ним підписаною, де отримувачем товару вказано в/ч НОМЕР_3 ; довідці про виготовлення витягу з Центральної бази даних Держмитслужби від 09.09.2024; скріншоті № 4 та іншими матеріалами справи.

З матеріалів справи убачається, 15.09.2023 о 22 год. 34 хв. ОСОБА_1 в зоні діяльності митного поста «Угринів - Долгобичув» митного поста «Угринів» Львівської митниці ввіз на митну територію транспортний засіб «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ввезення автомобіля було здійснено на підставі наданих митному органу ОСОБА_1 декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 15.09.2023 року, де в графі 5 «Відправник» вказано: Henning Mortensen Sickeborg, в графі 6 «Отримувач» вказано: в/ч НОМЕР_3 , код:26637686, (Україна, м.Житомир), в графі 9 «Вид допомоги» зазначено: транспортний засіб: «TOYOTA HIACE», 2.5 D-40, кузов НОМЕР_1 (а.с. 20).

Відповідно до ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року, гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про гуманітарну допомогу», підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.

За положеннями статті 6 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» звільнення від оподаткування товарів (робіт, послуг) гуманітарної допомоги здійснюється в порядку, встановленому Податковим кодексом України та Митним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 287 Митного кодексу України та п. 197.11 ст. 197, п. 213.3.9 ст. 213 Податкового кодексу України, при ввезенні на митну територію України вантажі гуманітарної допомоги звільняються від оподаткування, а саме сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Пунктом 2? постанови Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2023 року №953 «Деякі питання пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану» установлено до 1 квітня 2024 р. перехідний період для пропуску через митний кордон України гуманітарної допомоги, що здійснюється відповідно до Порядку, протягом якого пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги може здійснюватися також за місцем перетину митного кордону України шляхом подання у паперовому вигляді декларації про товари, що визнаються гуманітарною допомогою, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1 до Порядку, без зазначення унікального коду гуманітарної допомоги, який надається автоматизованою системою реєстрації гуманітарної допомоги (пропуск товарів без використання автоматизованої системи реєстрації гуманітарної допомоги).

Пунктом 3 Порядку пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2023 року № 953 «Деякі питання пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану» (далі Порядок) визначено, що особа набуває статусу отримувача з моменту автоматичної реєстрації в Єдиному реєстрі, яка здійснюється шляхом присвоєння отримувачу номера отримувача гуманітарної допомоги в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Тобто, декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 15.09.2023, яка подавалась митному органу ОСОБА_1 та була підставою для пропуску на митну територію України транспортного засобу «TOYOTA HIACE», як гуманітарної допомоги на адресу в/ч НОМЕР_3 , є документом, без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Із листа військової частини НОМЕР_3 на адвокатський запит ОСОБА_4 від 09.09.2025 року убачається, що військова частина НОМЕР_3 лист вих №4478 від 13.09.2023 до начальника Волинської митниці з проханням сприяння у якнайшвидшому перетині зазначеного транспортного засобу, не надсилала. Військова частина НОМЕР_3 офіційно не зверталась з проханням про надання автомобіля «TOYOTA HIACE», кузов НОМЕР_1 , 2009 року випуску, в якості благодійної (гуманітарної) допомоги для доукомплектування штатно табельної потреби (а.с. 180).

Вказане вище також підтверджується іншими матеріалами справи, зокрема, відповідно до повідомлення Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України № 220/9/780 від 18.06.2025 на запит Державної митної служби за вих. № 20/20-02-01/8.2/617 від 10.06.2025, наданого суду представником митниці, не підтверджено отримання в/ч НОМЕР_3 транспортного засобу марки «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , 2009 року випуску (а.с. 72).

Зі змісту листа-відповіді командира в/ч НОМЕР_3 , який є додатком до даного повідомлення, вбачається, що вказаний вище транспортний засіб на обліку військової частини не перебуває. Одночасно зазначено, що акт прийому-передачі автомобіля у військовій частині не реєструвався, печатка на акті не проглядається, не вказано посаду підписанта зі сторони військової частини, що ставить під сумнів законність укладання даного акту та передачу транспортного засобу до військової частини НОМЕР_3 (а.с. 71).

Тобто, вказаний транспортний засіб безпосередньо до військової частини НОМЕР_3 доставлено не було.

У поясненнях громадянина України ОСОБА_3 , які адресовані Житомирській митниці та містяться в матеріалах справи, зазначено, що він займався ввезенням для військових частин автомобілів з-за кордону в Україну. До нього звернулися представники в/ч НОМЕР_3 за допомогою з автотранспортом. ОСОБА_1 виконував послугу доставки транспортних засобів, зокрема, завіз автомобіль Toyota Hiace, 2009 року випуску, який передано військовим (а.с. 48).

Окрім того, судом вірно звернута увагу на те, що в додатках до пояснень ОСОБА_3 зокрема, не встановлено джерело походження фотознімків автомобіля, не зафіксовано ідентифікуючих ознак транспортного засобу, таких як номерний знак, VIN-код тощо, що позбавляє можливості встановити його автентичність. Також невідомо хто відображений на фото поруч із транспортним засобом, де і коли зроблені вказані фотографії, чи використовувався цей автомобіль за призначенням без постановки на облік матеріали справи не містять. При цьому, додані до апеляційної скарги фотографії, також мають різні зображення транспортних засобів без ідентифікуючих ознак.

Відповідно до акту приймання передачі транспортного засобу автомобіль марки «TOYOTA HIACE», 2.5 D-40, кузов НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 переданий військовослужбовцю ОСОБА_5 (а.с. 50, 196). В самому акті приймання-передачі відсутня дата його підписання, відбитки печатки не проглядаються, не вказано посаду представника військової частини, не надано копії військового квитка особи, яка отримувала транспортний засіб, його пояснення щодо отримання автомобіля та причини не постановки на облік у військовій частині. Разом з цим , апеляційний суд звертає увагу на те, що майор ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , але станом на 09.09.2025 направлений для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 23.03.2023 №8 та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 02.07.2024 №194 (а.с. 186, 187).

Крім того, в додатках до апеляційної скарги міститься копія витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000900 від 14 серпня 2024 року, яке порушено за повідомленням ОСОБА_3 щодо можливого вчинення відносно останнього шахрайських дій, за попередньою змовою групою осіб. Однак, суду не надано доказів того, що по вказаному вище кримінальному провадження ОСОБА_1 допитувався, тобто, у вказаному кримінальному провадженні останній не має жодного статусу (а.с. 188), а тому доводи в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Разом з цим, жодних документів, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що транспортний засіб марки «TOYOTA», модель «HIACE», кузов № НОМЕР_1 , 2009 року випуску, переданий ЗСУ в якості гуманітарної допомоги матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, місцевий суд, встановивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст. 483 ч. 1 Митного кодексу України. Те, що ОСОБА_1 виконував послуги доставки на прохання ОСОБА_3 у ввезенні гуманітарного транспортного засобу, не звільняє його від юридичної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються доказами, дослідженими судом першої інстанції, які є належними, допустимими та достовірними і свідчать про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у діях ОСОБА_1 .

У поданій апеляційній скарзі захисник покликається на ст. 22 КУпАП щодо звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, згідно з якими, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення місцевий суд врахував дані про його особу та інші обставини, з огляду на матеріали справи.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що стороною захисту не представлено будь-яких документальних доказів скрутного матеріального чи важкого сімейного стану ОСОБА_1 , а тому з урахуванням конкретних обставин вчинення порушення митних правил, кількості та вартості предметів порушення митних правил, відсутності доказів щодо можливості застосування щодо правопорушника вимог ст. 22 КУпАП, в даному конкретному випадку відсутня можливість визнання дій ОСОБА_1 малозначними та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 інституту звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, на підставі ст. 22 КУпАП.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 без належного повідомлення його про день та час розгляду справи. Так про судове засідання порушник повідомлявся неодноразово судовими повістками (а.с. 63, 63, 70) та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Богунського районного суду м. Житомира. Факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Богунським районний судом м. Житомира є беззаперечним. Тому, з приводу наведених апелянтом доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що ст. 293 КУпАП не передбачено можливості за наслідками розгляду справи судом апеляційної інстанції повернення такої справи для нового розгляду судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 .

Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На думку апеляційного суду, оскаржена постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь