Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7675/25 Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В.
Номер провадження №33/4805/1398/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 21.10.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, оскаржувану постанову суду не отримував та належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції повідомлений не був. Разом з тим, наголошує, що є військовослужбовцем Збройних Сил України та бере участь у забезпеченні державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України. У зв`язку з цим він був обмежений у можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки здебільшого перебував у районі бойових дій та лінії бойового зіткнення. На підтвердження таких обставин надав довідку №694/55625 від 20.10.2025, видану військовою частиною НОМЕР_1 та копію посвідчення УБД серії НОМЕР_2 від 25.12.2024 (а.с.33-34).

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності причин для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у поновленні строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року було 17 липня 2025 року.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складення 29.05.2025 відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення матеріалів до суду. Також апелянт належним чином повідомлявся судом про час і місце розгляду справи за адресою, зазначеною у протоколі, яку він сам повідомив працівникам поліції (час 00:50:38 на диску а.с.8), і про зміну якої він суд не повідомляв (а.с.12-15). У день ухвалення судового рішення 07.07.2025 ОСОБА_1 повторно до суду не з`явився. 08.07.2025 на його адресу надіслано постанову суду (а.с.22). Судове рішення оприлюднено на сайті ЄДРСР 09.07.2025.

Отже, ОСОБА_1 був обізнаним про складення протоколу та розгляд адміністративних матеріалів судом, однак протягом тривалого часу не вживав заходів, щоб дізнатися про стан провадження. Апеляційну скаргу він подав 21.10.2025 із пропуском строку, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на перебування на військовій службі в лавах ЗСУ суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть бути безумовною підставою для поновлення строку. Матеріали справи не містять документів, які б достовірно підтверджували перебування апелянта у зоні бойових дій чи на лінії бойового зіткнення протягом строку, встановленого на подання апеляційної скарги, а також у період, що передував його зверненню до суду апеляційної інстанції. Надана копія довідки військової частини НОМЕР_1 №694/55625 від 20.10.2025 про проходження ОСОБА_1 військової служби по мобілізації та посвідчення УБД серії НОМЕР_2 від 25.12.2024 не дає достатніх підстав для висновку про об`єктивну неможливість подати апеляційну скаргу у встановлені строки. Сам факт зарахування до складу ЗСУ та наявність посвідчення УБД від 25.12.2024 не може розглядатися як безумовно поважна підстава для поновлення пропущеного строку.

В своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт обґрунтує причину пропуску цього строку, а суд визнає її поважною. Однак навіть за наявності поважних причин можливість поновлення строку не є необмеженою, оскільки сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан провадження у розумні строки. Поважними визнаються лише обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи та створюють істотні перешкоди для вчинення процесуальних дій. КУпАП не обмежує право суду поновлювати строки лише певним колом обставин, а оцінка проводиться з урахуванням конкретних фактичних даних.

Відповідно до висновків ЄСПЛ, право на суд, як один із аспектів права на доступ до суду, не є абсолютним і може підлягати допустимим обмеженням. Такі обмеження не повинні зашкоджувати самій суті права, мають переслідувати легітимну мету та відповідати принципу пропорційності (п.33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», 21.12.2010, №45783/05). Строки подання скарг спрямовані на забезпечення правосуддя та юридичної визначеності, і зацікавлені особи повинні розраховувати на їхнє застосування (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України», 28.03.2006, №23436/03).

Безпідставне поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу правової визначеності та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України (п.53 рішення ЄСПЛ від 29.10.2015 у справі «Устименко проти України», №32053/13).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич