КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №756/5578/25
Апеляційне провадження
№ 33/824/3514/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 5 травня 2025 року (суддя Примак-Березовська О.С.) про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 5 травня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі, суддя суду першої інстанції виходила з того, що ОСОБА_3 надані переконливі доводи, що ним не порушувалися Правила дорожнього руху. На думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з дочки зору допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки під час судового розгляду не було доведено факту порушень ОСОБА_3 Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом.

Не погоджуючись з постановою судді, представник іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

До апеляційної скарги адвокат Конюшко Д.Б. додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 у судове засідання до суду першої інстанції не викликався, про результати розгляду справи був необізнаний до 21 травня 2025 року, тобто до моменту поки він сам не звернувся до суду з проханням надати інформацію про рух справи, після чого протягом десятиденного строку була подана дана апеляційна скарга.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 квітня 2025 року за участі ОСОБА_3 , у результаті якої автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, однак, у судове засідання суду першої інстанції він не викликався, копія постанови на його адресу судом не направлялася, тому апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат Конюшко Д.Б. зазначає, що суд, не викликавши іншого учасника ДТП, прийняв рішення виключно на підставі усних пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та його дружини, не взявши до уваги ні схему ДТП, ні пояснення сторін на місці ДТП.

Адвокат Конюшко Д.Б. вважає неправильним висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_3 порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки він, виконуючи маневр повороту ліворуч, не впевнився в безпечності такого маневру та допустив зіткнення з автомобілем Toyota під керуванням ОСОБА_1 , який рухався прямо та мав перевагу у русі.

Також, адвокат Конюшко Д.Б. зазначає, що суддя місцевого суду дійшла необґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 рухався з перевищенням граничної дозволеної швидкості руху, пославшись при цьому виключно на пояснення самого ОСОБА_3 та покази його дружини, яка була пасажиром.

ОСОБА_3 подав до апеляційного суду письмові пояснення, в яких зазначив, що він Правила дорожнього руху не порушував, а зіткнення сталось внаслідок того, що водій автомобіля Toyota рухався з великою швидкістю, не зменшуючи її навіть перед пішохідним переходом та під`їжджаючи до трамвайних колій. При цьому, після зіткнення водій автомобіля Toyota зупинився лише за 10-15 метрів, що також вказує на те, що він рухався з великою швидкістю. Водночас, належних, допустимих та достатніх доказів, які б доводили його вину у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, матеріали справи не містять.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що рухаючись прямо, він бачив автомобіль АЗЛК, який стояв біля тротуару, маючи намір виїхати на дорогу, однак коли він з ним порівнявся, той зненацька почав рух та вдарив його в правий бік.

Адвокат Конюшко Д.Б. доводи апеляційної скарги також підтримав, зазначивши, що вина ОСОБА_3 у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується наявними матеріалами справи, при цьому суддя місцевого суду дійшла необґрунтованого висновку про перевищення ОСОБА_1 допустимої швидкості руху, оскільки на цій ділянці дороги взагалі неможливо їхати швидко через наявність трамвайних колій.

ОСОБА_3 під час розгляду справи апеляційним судом зазначив, що перед початком руху він увімкнув покажчик повороту, впевнився у безпеці маневру, лише після цього почав рух, не створюючи перешкод іншим автомобілям, однак отримав удар в ліву частину автомобіля від автомобіля Toyota, який рухався з великою швидкістю, тому він не мав можливості уникнути зіткнення.

У судове засідання, призначене на 4 вересня 2025 року, ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи (с.с.45), не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення судового засідання не подав, тому апеляційний суд закінчив розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та його представника - адвоката Конюшка Д.Б., ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування

обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Вказані вимоги суддею першої інстанції дотримані не були.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 297484 від 11 квітня 2025 року, цього ж дня о 16год. 30хв. по вул. Селянська, 1 в м. Києві, водій ОСОБА_3 перед початком руху ліворуч на автомобілі АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_2 , не переконався, що це буде безпечно, та допустив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку прямо, чим порушив п. 10.1 Правил

дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У наданих на місці ДТП письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що 11 квітня 2025 року о 16год. 30хв. він виїздив з парковки за адресою: м. Київ, вул. Селянська, 1 на автомобілі АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого відбулось зіткнення з автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку прямо, та якого він не побачив (с.с.6).

ОСОБА_1 у наданих письмових поясненних зазначив, що 11 квітня 2025 року о 16год. 32хв. проїздив по вул. Селянська, 1 у місті Києві, навпроти магазину «Аврора» відчув удар в праву сторону свого автомобіля, після чого одразу зупинився (с.с.5).

Зі схеми місця ДТП, яка підтримана учасниками ДТП без зауважень, вбачається, що зіткнення автомобілів відбулося у правій смузі руху, а напрямок автомобіля АЗЛК 2141 під керуванням ОСОБА_3 , підтверджує його пояснення, надані на місці ДТП, що він від`їжджав від тротуару.

Отже, починаючи рух, водій ОСОБА_3 повинен був впевнитися, що це буде безпечним і не створить перешкод для руху транспортним засобам, які рухалися у попутному напрямку.

Разом з цим, водій ОСОБА_3 Правил дорожнього руху не дотримався, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Camry під керуванням ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 рухався з перевищенням швидкості, тому він не встиг відреагувати та уникнути зіткнення, належними доказами не підтверджені.

При цьому апеляційній суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не притягався до відповідальності за перевищення швидкості руху, а у своїх поясненнях на місці ДТП ОСОБА_3 не зазначав про вказані обставини, а лише зазначив, що не помітив автомобіль Toyota, коли виїздив з парковки. Вказані обставини підтверджені схемою ДТП.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення учасників ДТП, апеляційний суд вважає, що зіткнення транспортних засобів сталось за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, внаслідок порушення водієм автомобіля АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 п. 10.1 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, а відтак ОСОБА_3 є винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про що обґрунтовано зазначає представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. в апеляційній скарзі.

Також, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що не викликавши у судове засідання іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , суддя першої інстанції формально підійшла до розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_3 , не перевіривши всіх обставин вчинення ДТП, та не оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, зокрема схеми ДТП та пояснення учасників ДТП.

Враховуючи вищевикладене, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених цією статтею, у тому числі, і у зв`язку із закінченням строків

накладення адміністративного стягнення (п. 7).

Оскільки правопорушення відбулося 11 квітня 2025 року, а відповідно до положень ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, провадження в справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю згідно п. 7 ст. 247 КУпАП у зв 'язку із закінченням на момент розгляду справи апеляційним судом строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що постанова судді місцевого суду не відповідає вимогам ст. 280, 284 КУпАП України, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив :

клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 5 травня 2025 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 5 травня 2025 року стосовно ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт