Справа № 454/2707/25 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/1750/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Педи В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП, ст.122-4 КУпАП та ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі)гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять)грн. 60коп.

Згідно з постановою судді, водій ОСОБА_1 12.07.2025 року близько 22.05год. на автодорозі в м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А Шептицького району, в порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не впевнився у його безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

12.07.2025 року близько 22.05год. на автодорозі в м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А Шептицького району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, чим порушив вимоги п.2.10А Правил дорожнього руху України.

Окрім того, 12.07.2025 року близько 22.05год. на автодорозі в м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А Шептицького району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 та скоїв ДТП після чого вживав алкоголь, тобто без прийняття рішення про звільнення від проходження огляду, чим порушив п.2.10Є Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду, та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, просить скасувати стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що про постанову суду дізнався 30.10.2025 року, яку отримав в суді захисник.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Звертає увагу на те, що стосовно водія автомобіля «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 з незрозумілих причин не складено адміністративного протоколу за ст. 122-4 КУпАП, адже останній залишив місце ДТП.

Вказує, що ОСОБА_2 звернувся у правоохоронні органи з приводу ДТП о 00.15 год. 13.07.2025 року, в той же час як у 23.00 був автомобілем в с. Поториця біля будинку апелянта, що підтверджує факт залишення ним місця ДТП.

Зазначає, що задній бампер автомобіля «Subaru» розташований нижче від вм`ятин на крилі автомобіля «Mercedes-Benz», що підтверджує факт непричетності до даної ДТП.

Стверджує, що фотознімки, походження яких невідоме, не можуть слугувати джерелом доказів у даній справи і є недопустимим доказом.

Вказує, що у протоколі у п.10 міститься посилання на відеозапис 1788, однак таке відео у матеріалах справи відсутнє.

Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Педи В.С., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №390212 в якому вказано: 12.07.2025 року 0 22.05год. в м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А Шептицького району водій автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 скоївши ДТП, а саме наїзд на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 що стояв, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10А Правил дорожнього руху України;

- рапортом поліцейського про отримання повідомлення на службу 102 від ОСОБА_2 , про те, що м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А біля магазину «Легенда» водій «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 пошкодив його автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 та втік з місця події;

- заявою ОСОБА_2 , про прийняття міри щодо винної особи ,яка пошкодила його автомобіль;

- письмовим поясненням гр. ОСОБА_3 яка стала свідком події як 12.07.2025р. близько 22.00год. поблизу магазину «Легенда» у м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А автомобіль марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 вдарив автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 який стояв припаркованим на стоянці після чого винуватець утік з місця події;

-письмовим поясненням ОСОБА_1 який не заперечив факт керування автомобілем марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 12.07.2025 року у м.Сокаль по вул. Героїв УПА 53А поблизу магазину «Легенда». Однак зазначає, що того вечора приблизно о 23.00год. до нього додому приїхав невідомий чоловік та жінка та повідомили, що він пошкодив їхнє авто марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 та вимагали 300 доларів США компенсації однак він відмовився та заявив, що може оформити ДТП згідно вимог чинного законодавства. Згодом бачив працівники поліції які оглядали його автомобіль проте його ніхто не викликав для надання пояснень;

-фотофіксацією автомобілів марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 та марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками пошкодження;

- протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №390195;

- схемою з місця ДТП;

- пояснення гр. ОСОБА_3 ;

- протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №390225;

- відеозаписом.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративних правопорушень є необґрунтованими.

Апеляційний суд зауважує, що у межах розгляду цієї справи, не надається правова (юридична) оцінка правомірності чи б то неправомірності дії водія транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , оскільки предметом судового розгляду у цій справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , так як вказаний протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 .

Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не знайшли свого об`єктивного доказового підтвердження під час судового розгляду, зводяться до власного суб`єктивного тлумачення дійсних обставин справи та чинного законодавства, суддя їх розцінює як спосіб захисту уникнення від адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині вимоги про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, стягнутого постановою суду першої інстанції в дохід держави, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Положення Закону України «Про судовий збір» чітко встановлюють перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Апелянт у своїй скарзі просить звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи це лише власною незгодою з рішенням суду першої інстанції. Однак апелянт не навів жодних обставин, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для такого звільнення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що звільнення від сплати судового збору не може ґрунтуватися на припущеннях чи суб`єктивних міркуваннях особи, а потребує чіткого правового обґрунтування та відповідних доказів. Їх відсутність позбавляє суд можливості застосувати передбачені законом пільги.

Таким чином, доводи апелянта щодо необхідності звільнення його від сплати судового збору, стягнутого постановою суду першої інстанції, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Підстав для зміни постанови суду першої інстанції в цій частині не вбачається.

Щодо клопотання захисника адвоката Педи В.С. про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративних правопорушень, які мали місце 12.07.2025, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень. Жодних суперечностей, які б викликали сумнів у достовірності відомостей зазначених у документах, складених працівниками поліції, немає.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчиненні ним адміністративні правопорушення та є способом його самозахисту.

Таким чином, ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій апелянт не навів переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як і події, так і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк