Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1037/25 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Номер провадження №33/4805/1057/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Галагуза В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Галагуза Віталія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 липня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 липня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 13 червня 2025 року о 21.19 годині ОСОБА_1 в селі Саверці по вулиці Семенова, Житомирського району, Житомирської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen t4» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на портативний нагрудний відеореєстратор 857719, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Галагуз В.В. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи не зафіксовано факт законної зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні відомості щодо перевірки особи, не роз`яснено ОСОБА_1 положення ст. 63, 69 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 вказував, що він не вживав нічого забороненого і він має 7 контузій, водій з самого початку вказав, що він військовий, а тому протокол складений неуповноваженою особою, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, не був відсторонений від керування транспортним засобом, а дії поліцейських можна розцінити як провокативні, спрямовані на те, щоб спровокувати ОСОБА_1 на відмову від проходження медичного огляду.На думку адвоката, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Галагуза В.В., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 360956 від 13.06.2025 убачається, що 13 червня 2025 року о 21.19 годині водій ОСОБА_1 в селі Саверці по вулиці Семенова, Житомирського району, Житомирської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen t4» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на портативний нагрудний відеореєстратор 857719, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №360956 від 13.06.2025, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі відмовився (а.с. 1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 2); рапорті інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області О.Сікорського від 13 червня 2025 року (а.с. 7); наявному в матеріалі справи відеозаписом обставин події з службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських (а.с. 8).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду в цілому дав належну оцінку всім доказам у справі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах справи не зафіксовано факт законної зупинки транспортного засобу, спростовується належними та допустимими доказами, яким суд дав вірну оцінку, зокрема, відеозаписам обставин події з відео реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейського. З яких зафіксовано рух автомобіля та його зупинку. Після чого, працівник поліції підійшов до транспортного засобу, за кермом знаходився ОСОБА_1 , останньому повідомлено про порушення ним ПДР, зокрема, в темну пору доби не освітлюється задній номерний знак, поліціянт зробив керманичу усне зауваження без винесення постанови. Працівник поліції просить у водія пред`явити посвідчення водія.

Покликання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо перевірки особи, зокрема, перед початком огляду працівник поліції не зазначив ознак наркотичного сп`яніння, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як убачається із відеозапису, під час спілкування з водієм були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, останні висловлені особі.

Таким чином, тільки наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння надає право працівнику поліції запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, про що і вноситься запис у протокол про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, зазначені поліцейськими в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися, оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, іншими доказами або спеціальними прийомами (методами) підтверджувати ці ознаки не потрібно.

Також, працівник поліції пропонує водію пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Також запитує у водія, чи вживав він наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 повідомляє, що він вживав «траву» і пропонує працівнику поліції вирішити дане питання в добровільному порядку, на що працівник поліції повідомляє, що це неправомірна вигода і за це передбачена кримінальна відповідальність. На неодноразові пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку погодився, але в подальшому на запитання поліціянта «огляд пройдете в медичному закладі чи відмовляєтесь», ОСОБА_1 відповів «відмовляюсь», а тому доводив частині скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги щодо дії поліцейських можна розцінити як провокативні, спрямовані на те, щоб спровокувати ОСОБА_1 на відмову від проходження медичного огляду спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції з якого убачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп?яніння, поліціянти запропоновали керманичу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я, але у подальшому відмовився.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20 лютого 2018 року, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04 квітня 2017 року).

Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.

З переглянутого відеозапису судом не встановлено обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми активними діями спонукали або примусили ОСОБА_1 вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 був повідомлений про наслідки такої відмови у вигляді складення протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР. Також, як зафіксовано відеозаписом, ОСОБА_1 були роз`яснені відповідні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлено зі змістом протоколу, який підписаний ним без будь-яких зауважень.

У даному випадку дії поліцейських не можна визнати провокативними, оскільки вони не приймають рішення про застосування адміністративного стягнення, про що і було проінформовано водія.

Відеозаписом також спростовуються доводи захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Згідно з статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що зафіксована на відеозаписах з нагрудної камери поліціянта.

Крім того, ОСОБА_1 особисто ознайомився та поставив підпис у розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 3)

Разом з тим, в протоколі серії ЕПР1 № 360956 від 13.06.2025 містить відмітку, зокрема, особистий підпис ОСОБА_1 в графі 13 «підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 з самого початку вказав, що він військовий, то діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння визначений приписами ст. 266-1 КУпАП а тому протокол складений неуповноваженою особою, ґрунтуються на помилковому розумінні норм права апелянтом, а тому суд апеляційної інстанції не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто порядок проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Доказів того, що у вказаний в протоколі день та час, останній виконував обов`язки військової служби, суду не надано.

Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП та за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та є належним та допустимим доказом.

Окрім того, є безпідставними доводи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом оскільки вказані обставини спростовується відеозаписом події про те, що його було відсторонено від керування транспортним засобом та попереджений, що подальший рух заборонено відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП до повного витвереження, шляхом відповідного попередження.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Галагуза Віталія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь