П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер: 704/1525/25

Номер провадження: 3/704/665/25

02 грудня 2025 року м. Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Москаленко І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від головного управління ДПС у Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ПРОМІНЬ-АА»

за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Відносно ОСОБА_1 16.10.2025 р. складено протокол про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

З протоколу вбачається, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ-АА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, встановлено порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року N?2755-VI, пп. 5 п. 4 розділу Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.01.2016 року N?21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за N?159/28289, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 227625 грн. у т.ч. лютий 2019 року на суму 2896 грн., березень 2019 року на суму 1222 грн., квітень 2019 року на суму 1238 грн., травень 2019 року на суму 1310 грн., червень 2019 року на суму 1524 грн., липень 2019 року на суму 1215 грн., серпень 2019 року на суму 24202 грн., листопад 2019 року на суму 3531 грн., грудень 2019 року на суму 1313 грн., січень 2020 року на суму 1036 грн., лютий 2020 року на суму 1357 грн., травень 2020 року на суму 3712 грн., червень 2020 року на суму 1095 грн., серпень 2020 року на суму 13578 грн., грудень 2020 року на суму 5274 грн., червень 2021 року на суму 776 грн., серпень 2021 року на суму 671 грн., березень 2025 року на суму 161675 грн.; Вимог п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року N?2755-VI, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: з податком на додану вартість в сумі 161675,30 грн.; з обсягом постачання на загальну суму 329747,73 грн. Вимог пп.51.1 ст.51 та п.176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу в частині повноти та достовірності відображення інформації в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за IV квартал 2019 року, ІІ, І, IV квартали 2020 року та в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за I квартал 2021 року, І, ІІ, Ш, IV квартали 2022 року, І, ІІІ квартали 2023 року, ІІ квартал 2024 року та березень 2025 року; Вимог п.1 ч.2 ст.6 та ч.3 ст. 7 Закону України від 08 липня 2010 року N?2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», що призвело до несвоєчасного нарахування єдиного внеску на загальну суму 694,84 грн. за січень 2023 року (платником самостійно виправлено помилку шляхом відображення інформації в поданій звітності за вересень 2023 року);Вимог п.п. 295.9.5 г 295.9 ст. 295 Податкового кодексу від 02.12.2010 року N?2755-VI, в результаті чого занижено єдиний податок четвертої групи на загальну суму 9960,34 грн., в т.ч. за 1 квартал 2019 року на суму 68,54 грн, за 2 квартал 2019 року на суму 112,16 грн., 3 квартал 2019 року на суму 560,18 грн., 4 квартал 2019 року на суму 817,18 грн., 1 квартал 2020 на суму 776,59 гре, 2 квартал 2020 року на суму 776,59 грн., за 3 квартал 2020 року на суму 3882,61 грн, за 4 квартал 2020 року на суму 2965,98 грн.; Вимог пп. 266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.3 п. 266.3. ст.266 Податкового кодексу від 02.12.2010 року N?2755-VI, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 86902,61 грн., в т.ч.: за 1 квартал 2019 року - 1425,29 грн., за 2 кв.2019 року - 1425,28 грн., 3 кв.2019 року - 1425,27 грн., 4 кв.2019 року - 1425,27 грн, за 1 квартал 2020 року - 743,17 грн., за 2 кв.2020 року - 743,17 грн., 3 кв.2020 року - 743,16 грн., 4 кв.2020 року - 743,15 грн, за 1 квартал 2021 року - 1713,00 грн., за 2 кв. 2021 року - 1713,00 грн., 3 кв.2021 року - 1713,00 грн., 4 кв.2021 року - 1713,00 грн, за 1 квартал 2022 року - 4407,82 грн., за 2 кв.2022 року - 4407,81 грн., 3 кв.2022 року - 4407,81 грн., 4 кв.2022 року - 4407,81 грн, за 1 квартал 2023 року - 5133,04 грн., за 2 кв.2023 року - 5133,04 грн., 3 кв.2023 року - 5133,04 грн., 4 кв.2023 року - 5133,03 грн, за 1 квартал 2024 року - 5238,87 грн., за 2 кв.2024 року - 5238,86 грн., 3 кв.2024 року - 5238,86 грн., 4 кв.2024 року - 5238,86 грн, за 1 квартал 2025 року - 6129,00 грн., за 2 кв.2025 року - 6129,00 грн.; Вимог п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу від 02.12.2010 року N?2755-VI, в результаті чого занижено орендну плату за землю за 2020 рік на загальну суму 8672,84 грн., в т.ч. за серпень 2020 року на суму 1499,72 грн, за вересень 2020 року на суму 1721,90 грн, за жовтень 2020 року на суму 1802,28 грн, за листопад 2020 року на суму 1819,98 грн,за грудень 2020 року на суму 1828,96 грн.; Вимог п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу від 02.12.2010 року N?2755-VI, в результаті чого несвоєчасно подано уточнюючі розрахунки декларації з орендної плати за землю за 2020 рік: 06.10.2020, 05.08.2020, 25.11.202 року; Вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу від 02.12.2010 року N?2755-VI, абз. 1 п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 N?1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за N?1562/20300, в результаті чого не подано 8 повідомлень та несвоєчасно подано 54 повідомлення про об?єкти оподаткування або об?єкти, пов?язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N?20-ОПП;

Вказані у протоколі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

За викликом суду для розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, однак суддя вважає за можливе провести розгляд даної справи за його відсутності з врахуванням ч.1 ст.268 КУпАП, оскільки останній належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно із положеннями п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 № 566 № 1376, у Протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається Протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до Протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові (за наявності), а також місце проживання.

Відповідно до п. 15 розділу ІІ Інструкції, до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1ст. 163-1 КУпАП, визнається відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Згідно зі ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Наданий суду протокол таким вимогам не відповідає.

Так, при складенні протоколу не дотримано приписів законодавства щодо викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення.

У розділі протоколу про суть правопорушення зазначено перелік вищенаведених норм податкового законодавства, але не вказано, яке порушення в розумінні диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП було допущено ОСОБА_1 як директором товариства (відсутність податкового обліку, або порушення порядку ведення податкового обліку, або неподання документів).

З огляду на це даний протокол не може вважатися належним і допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки всупереч приписам ст.256 КУпАП в протоколі не зазначено суть вчиненого адміністративного правопорушення, дату, час і місце його вчинення.

Також необхідно звернути увагу на те, що дата складання протоколу 16.10.2025 року.

Водночас, документальна планова виїзна перевірка TOB «ПРОМІНЬ-АА» проводилася з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 30.06.2025 з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу, з питань правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 30.06.2025.

Таким чином, період у який могли бути вчинені інкриміновані порушення явно виходить за межі строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Адміністративний матеріал крім протоколу містить копію наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора ТОВ «ПРОМІНЬ-АА», витяг з акта про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ПРОМІНЬ-АА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 30.06.2025 з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу, з питань правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 30.06.2025.

Водночас, що стосується акта перевірки, слід врахувати позицію КАС ВС, який у постанові від 08.09.2020 по справі № П/811/2893/14, зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платників податків.

Інших доказів вчинення правопорушення матеріали справи не містять.

З огляду на викладене вбачається безпідставність складення протоколу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Фактично єдиним доказом у справі є протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто, зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

Керуючись ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Тальнівський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Москаленко