Провадження № 3/7349/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року суддя Солом`янського районного суд м. Києва Криворот О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

19.09.2025 старшим о/у Київського міського управліня Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Молокоєдовим А.Р. було складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 , який являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», будучи ознайомленим з вимогами антикорупційного законодавства, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», припинивши 01.04.2024 виконання функцій держави, 02.05.2024 о 14.02 годин, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні), за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, через власний персональний кабінет суб`єкта декларування, у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, пояснив, що дійсно до 01.04.2024 працював на посаді поліцейського УППу м. Києві ДПП НПУ. 02.05.2024 був звільнений із займаної посади. Зазначену декларацію подав пізніще, оскільки помилився в даті подання. Умислу на порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» він не мав.

Прокурор Данилюк К.О. в судовому засіданні зазначила, пояснила що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується зібраними матеріалами справи, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення. Просила визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на ньогостягнення у виді штрафу в межах санкції цієї статті.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 19.12.2023 №1746 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського УПП у м. Києві ДПП НПУ, та присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції.

Таким чином, ОСОБА_1 згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 був державним службовцем категорії «В», на якого поширювалися вимоги, зокрема передбачені ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо подання протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності, декларації, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, і діяв станом на 21.01.2024.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні 08.07.2022 Верховною Радою України ухвалено Закон України № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», яким доповнено Розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», зокрема п. 2-7, яким встановлено, що суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

У зв`язку з ухваленням Закону України № 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023, який набрав чинності 12.10.2023, відновлено здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Отже, ОСОБА_1 , 01.04.2024 припинивши діяльність пов`язану із виконанням функцій держави, був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі, не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності, тобто до 23 год. 59 хв. 01.05.2024.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що 02.05.2024 о 14.02 год. ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Також з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що 01.04.2024 ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).

Такі дії ОСОБА_1 уповноваженими особами НАЗК кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи за вчинене нею діяння.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП характеризується виключно виною у формі прямого умислу за інтелектуальною ознакою.

Інтелектуальна ознака прямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та у передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони конкретного правопорушення, а й повне розуміння його суспільної небезпеки. Здебільшого наявність усвідомлення винним суспільної небезпеки свого діяння є очевидною, про що свідчать фактичні обставини справи. Якщо особа не усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій чи бездіяльності, це може свідчити про її неосудність або про відсутність умислу на вчинення правопорушення.

Передбачення - це розумове уявлення особи про результати своєї дії (бездіяльності). При вчиненні злочину винний усвідомлює зміст конкретних наслідків свого діяння, їх суспільно небезпечний характер (шкоду, яка буде заподіяна суб`єктам посягання), а також неминучість або можливість настання таких наслідків.

Вольовий ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків. Під бажанням розуміють прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому і цілеспрямовану діяльність особи. Бажання - це воля, спрямована на досягнення чітко визначеної мети.

Аналіз вищевикладеного, дає підстави дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, об`єктивною стороною якого є наявність прямого умислу на несвоєчасне подання декларації без поважних причин.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП судом має бути встановлено за наслідками розгляду справи, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) у певний строк, проте усвідомлено без наявності на те поважних причин вирішила її не подавати і умисно не подала таку декларацію.

В ході розгляду справи встановлено, що 01.04.2024 ОСОБА_1 припинив діяльність пов`язану із виконанням функцій держави та на протязі 30 днів з дня припинення такої діяльності, тобто до 01.05.2024 зобов`язаний був подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), але подав її лише 02.05.2024.

ОСОБА_1 даний факт пояснює тим, що випадково переплутав дати. Вказані обставини, суд визнає поважними.

Тобто, несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації, за період неохоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), відбулося з причин, які визнані судом поважними причинами.

Більш того, як встановлено в ході розгляду справи, декларація, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), подана ОСОБА_1 02.05.2024.

На відсутність у ОСОБА_1 умислу на неподання декларації, вказує і той факт, що ним подана щорічна декларація, яка у тому числі включала періоди, неохоплені раніше поданими деклараціями.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 , як об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, так і суб`єктивної сторони у формі прямого умислу за інтелектуальною ознакою.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у рішенні від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» та рішенні від 6 грудня 1998 року «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відтак, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 9, ч.1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251-252, ст.ст. 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О.Криворот