ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2631/25 Справа № 199/7216/25 Суддя у 1-й інстанції - КОРНЄЄВА В. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Торубарова Андрія Володимировича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Торубарова А. В.

представника потерпілого Андрієнка С. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку sз закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 22.03.2025 року о 21:35 годині, по вулиці Донецькій та пр.-т Солобожанський у м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW» днз НОМЕР_1 під час руху в населеному пункті рухався зі швидкістю більшу за 50 км/г, згідно висновку експертного дослідження близько 108,3 км/г, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Lexus ES» днз НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 , який слідував в зустрічному напрямку та завершав маневр розвороту, після чого в некерованому стані автомобіль «BMW» днз НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» днз НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував з ним в попутному напрямку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, водночас подія мала місце 22.03.2025 року, тому на день розгляду справи в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі слід закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення без належної оцінки фактичних обставин справи та наявних доказів. Вказує, що зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР, який кульковою ручкою був виправлений на п. 12.4 ПДР. Отже поліцейський, який складав протокол здійснив виправлення в оригіналі протоколу пункт 12.1 ПДР на п. 12.4 ПДР, проте в дійсності на момент складання протоколу в присутності захисника в ньому був зазначений інший пункт 12.1 ПДР. На думку захисника, протокол за таких обставин є недопустимим доказом у справі, оскільки складений з порушенням п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1376 та як наслідок притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбулося незаконно.

Крім того наданий суду висновок експертного дослідження складено на замовлення зацікавленої сторони у справі водія ОСОБА_4 , саме з його слів були використані вихідні дані для визначення швидкості руху, яких в матеріалах справи немає, що підриває неупередженість висновку і викликає сумніви щодо його об`єктивності.

Вважає, що даний висновок слід визнати таким, що не має доказового значення. Також експертне дослідження є неповним та необ`єктивним, при цьому експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. У даній справі основним порушенням, яке призвело до настання ДТП, є дії водія ОСОБА_4 , який рухаючись на розворот на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу в русі водію ОСОБА_1 , що прямо порушує п. 16.6 ПДР. Будь-яке можливе перевищення швидкості з боку ОСОБА_1 не перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки він рухався головною дорогу на зелений сигнал світлофора та мав перевагу у русі. Якби ОСОБА_4 дотримався вимоги надати перевагу в русі ОСОБА_1 , то ДТП не відбулося б.

Таким чином, на думку захисту, дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпілий не з`явилися, про місце, дату та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, про що не заперечували захисник та представник потерпілого та просили апеляційний розгляд здійснювати за їх відсутності.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та з підстав, вкладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також зазначив, що в матеріалах справи наявні протиріччя щодо пункту ПДР, адже ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 12.1 ПДР, проте об`єктивна сторона правопорушення виписана по п. 12.4 ПДР, а отже йому інкримінували порушення не того пункту, в той час як ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою.

В судовому засіданні представник потерпілого заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, постанову суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою, тому просив залишити її без змін, а скаргу - без задоволення. Зазначив, що пункт 12.4 ПДР доповнює пункт 12.1 ПДР, не суперечить їй. Водій рухався з перевищенням швидкості 108км/год, знаючи допустиму швидкість в населеному пункті 50 км/год не обрав безпечну швидкість в установлених межах, перевищив її. Вважав, що фабула протоколу виписана правильно, йому невідомо хто робив виправлення пункту ПДР в протоколі, суд виклав про порушення п. 12.1 ПДР, при цьому висновок експерта не є вирішальним у справі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався в повній мірі, а доводи апеляційної скарги захисника є обґрунтованими і підтверджуються матеріалами справи.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, сталася дана дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Суд, обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті, протоколі огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицею до нього, письмових поясненнях ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , висновку експертного дослідження №КЕД-19/104-25/14939 від 23.04.2025, дослідженому відеозаписі та поясненнях захисту і представника потерпілого.

Суд, дослідивши відеозапис, на якому зафіксовані події, з врахуванням пояснень захисника, дійшов висновку про наявність обоюдної вини як з боку ОСОБА_2 , винуватість якого встановлена постановою суду від 26.05.2025, так і ОСОБА_1 , який перевищив допустиму швидкість під час руху в місті, що перешкодило йому належним чином відреагувати на зміну дорожньої обстановки, а саме перешкоди з боку автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював лівий розворот, що потягнуло за собою подальше зіткнення автомобілів, і його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, що повністю співпадає з висновком експертного дослідження №КЕД-19/104-25/14939 від 23.04.2025.

Таким чином, суд, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Водночас апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду в повному обсязі, з огляду на наступне.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги щодо складання та змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, визначає стаття 256 КУпАП.

Згідно з положеннями цієї статті у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, відповідно до положень статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Зазначене дає підстави вважати, що діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами, не може бути беззаперечним, тобто достатнім, доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, а також достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Відповідно до протоколу та постанови суду першої інстанції, 22.03.2025 року о 21:35 годині, по вулиці Донецькій та пр.-т Солобожанський у м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW» днз НОМЕР_1 під час руху в населеному пункті рухався зі швидкістю більшу за 50 км/год, згідно висновку експертного дослідження близько 108,3 км/год, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Lexus» днз НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 , який слідував в зустрічному напрямку та завершав маневр розвороту, після чого в некерованому стані автомобіль «BMW» скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» днз НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував з ним в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Отже, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху.

При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення міститься виправлення кульковою ручкою, а саме пункт 12.1 виправлений на пункт 12.4 ПДР, на що неодноразово звертав увагу захисник як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, стверджуючи, що це різні пункти ПДР, в той час як об`єктивна сторона правопорушення виписана відповідно до п. 12.4 ПДР, а не пункту 12.1 ПДР, про що в свою чергу заперечував представник потерпілого, вважаючи, що суд правильно встановив наявність складу даного правопорушення.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За змістом пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським з урахуванням висновку експертного дослідження №КЕД-19/104-25/14939 від 23.04.2025, який також визнаний судом як доказ в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Водночас, як слідує з висновку експертного дослідження у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля BMW НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9(б) ПДР. В діях водія ОСОБА_1 при заданому механізмі пригоди не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв`язку з даною ДТП.

Дії водія ОСОБА_1 при заданому механізмі пригоди не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9(б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

З метою усунення суперечностей та повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи за клопотанням сторін апеляційним судом допитані в судовому засіданні поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_6 та експерт ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок старший інспектор з о/д відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в м. Дніпрі майор поліції Жигір С. О. показав, що він складав протокол стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, не пам`ятає чи робив він виправлення в протоколі, оскільки пройшов значний час з моменту події та хто міг їх зробити також не може сказати, враховуючи, що адміністративні матеріали поверталися судом на доопрацювання. Зазначив, що при складанні електронного протоколу можливо прописати лише один пункт ПДР, тому він зазначив пункт 12.1 ПДР, проте насправді в діях ОСОБА_1 були порушення пунктів 12.1, 12.2, 12.4, 12.9 (б) ПДР, які він не мав можливості зазначити в електронному протоколі. Хоча експерт визначив порушення п. 12.4 ПДР, але і в даному випадку також є порушення п. 12.1 ПДР. Протокол складений саме за п. 12.1 ПДР, однак, на його думку, обидва пункти і 12.1, і 12.4 ПДР підходять, різниці буквально немає і не суперечать одне одному, оскільки п. 12.1 ПДР визначає в установлених межах безпечної швидкості, а 12.4 ПДР доповнює пункт 12.1 ПДР та встановлює швидкість руху в населених пунктах до 50 км/год. В даному випадку є порушення усіх чотирьох пунктів (12.1, 12.2, 12.4, 12.9 (б) ПДР), однак вказати у протоколі можна було лише один пункт, що він і зробив, при цьому експерт є обмеженим поставленими на дослідження питаннями, не все зазначає в експертизі та його думка не є остаточною.

Експерт ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав свій висновок та пояснив, що пункти 12.1 і 12.4 ПДР відрізняються, вони є різними пунктами, оскільки п. 12.1 ПДР є узагальненим і визначає щодо вибору водія в установлених межах безпечної швидкості руху, а п. 12.4 ПДР встановлює конкретну швидкість руху, яка дозволяється в населених пунктах. Для запобігання ДТП в даному випадку з технічної точки зору водій мав дотримуватися п. 12.4 ПДР щодо встановленої швидкості в населених пунктах. На питання суду щодо викладеної об`єктивної сторони в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, зазначив, що в ній розписано порушення водієм пункту 12.4 ПДР.

Отже, проаналізувавши наявні докази у справі та покази допитаних свідків, апеляційний суд дійшов висновку, що об`єктивна сторона, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає інкримінованому ОСОБА_1 пункту 12.1 ПДР, який регулює питання обрання водіями швидкості руху транспортного засобу, як і не підтверджується, що порушення ним саме п. 12.1 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

У висновку експертного дослідження, відповідно до якого складений протокол, не зазначено про невідповідність в діях ОСОБА_1 вимогам п. 12.1 ПДР, натомість встановлено, що в даному випадку дії водія ОСОБА_1 при заданому механізмі пригоди не відповідали вимогам п. п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Вказане підтвердив під час допиту експерт ОСОБА_7 , при цьому пояснивши, що пункти 12.1 і 12.4 ПДР є різними і в даному випадку водій мав дотримуватися вимог п. 12.4 ПДР для запобігання пригоди. Разом з тим, порушення пунктів 12.4, 12.9 ПДР ОСОБА_1 взагалі не інкримінувалися в протоколі.

Апеляційний суд зауважує, що у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Стаття 124 КУпАП за способом свого викладення відноситься до бланкетних норм права, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші спеціальні норми законодавчих актів, у даному випадку положення Правил дорожнього руху України, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення певного пункту ПДР, котрий зазначений уповноваженою посадовою особою поліції у протоколі.

Однак, в даному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №324893 від 09 травня 2025 року за ст. 124 КУпАП вказано про допущення порушення ОСОБА_1 пункту 12.1 ПДР, в той час як викладена в ньому об`єктивна сторона відповідає п. 12.4 ПДР, а не 12.1 ПДР. Таке викладення обвинувачення не може вважатися належним та допустимим, оскільки містить у собі посилання на порушену норму поведінки, яка призвела до дорожньо-транспортної події, яка не відповідає об`єктивній стороні самого порушення. Формування в такий спосіб суті адміністративної справи тягне за собою порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки містить не конкретизоване звинувачення та змушує особу захищатися від непередбачуваних звинувачень.

Водночас суд першої інстанції залишив поза увагою доводи захисника, який неодноразово наголошував на неправомірності внесення виправлень в протоколі про адміністративне правопорушення з пункту 12.1 на 12.4 КУпАП, при цьому взагалі не надав їм жодної оцінки в постанові.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення...

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції оцінює критично покази свідка ОСОБА_6 , що обидва пункти і 12.1, і 12.4 ПДР підходять в даному випадку, різниці не містять і не суперечать одне одному, порушення яких призвело до настання ДТП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в даній справі суд першої інстанції мав детально проаналізувати викладені в протоколі відомості та наявні докази у справі, перевірити наявність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 12.1 ПДР і чи перебуває таке порушення в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даного ДТП, чого в цій справі суд не зробив та не обґрунтував своє рішення належним чином, що в даному випадку є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі стосовно водія ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Торубарова Андрія Володимировича задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун