Справа №534/2403/25
Провадження №3/534/494/25
ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., за участю секретаря судового засідання Віднійчук І.В., представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Кириченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

На розгляд Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№446077 складений 07.09.2025 щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, 07.09.2025 о 03 год. 50 хв. в м. Горішні Плавні Полтавської області по вул. Добровольського, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volvo д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Також надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №446070 від 07.09.2025 щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно якого вбачається, що 07.09.2025 о 05 год. 41 хв. в м. Горішні Плавні Полтавської області по вул. Добровольського, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volvo д.н.з НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, та втративши керування змінив напрямок руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду та виїхав за межі проїзної частини. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Кириченко Г.В. в судовому засіданні просила провадження у справі закрити, оскільки відсутній склад адміністративних правопорушень, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як і не має доказів , що саме він керував автомобілем та скоїв ДТП.

Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суддя вказує про наступне.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно із протоколом серії ЕПР1№446077 від 07.09.2025, органом Національної поліції ОСОБА_1 поставлене за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення входить керування особами транспортними засобами й відповідно відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює активні дії з управління транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, процедура направлення водіїв для проведення огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103.

Згідно із п.3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що узгоджується із вимогами ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку №1103).

За змістом пункту 8 вказаного порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який надано суду в якості головного доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, останній, керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Досліджений запис відеофіксації порушення, фіксує лише уривок складання протоколу, й не містить всіх необхідних даних для встановлення об`єктивної істини у справі, в тому числі чи керував саме ОСОБА_1 транспортним засобом, на відео зафіксований ОСОБА_1 , який заперечував керування транспортним засобом, вказуючи на те, що в автомобілі вони перебували вдвох із товаришем, який і керував автомобілем.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені ОСОБА_1 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Доказів на підтвердження обставин, які вказують про керування ОСОБА_1 автомобілем по вул. Добровольського в м. Горішні Плавні Полтавської області 07.09.20205 о 03 год 50 хв до протоколу не долучено, зокрема відсутні показання свідків, дані відеозапису, інші документи. Дані долученого відеозапису також не спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем, при цьому вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зазначав працівникам поліції, що не він керував автомобілем, а чоловік на ім`я ОСОБА_2 .

При цьому працівники поліції не з`ясовують у власника автомобіля хто саме керував транспортним засобом, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 посилався на ет, що не він керував транспортним засобом.

В протоколі серії ЕПР1№446077 відсутні дані щодо технічного засобу відеозапису а в протоколі серії ЕПР1№446070 зазначено технічний засіб відеозапису бодікамера ВІ00ВІ, який не співпадає з номером бодікамери відеозапис з якої докладався до матеріалів справи і оглядався в судовому засіданні.

В протоколах серії ЕПР1№446077 та ЕПР1№446070 не зазначено місце вчинення правопорушення, з зазначеного в протоколах вбачається, що ОСОБА_1 07.09.2025 о 03 год 50 хв керував автомобілем у стані сп`яніння до 05 год 41 хв 07.09.2025, при цьому в протоколи складені однім поліцейським. Будь яких даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем матеріали не містять.

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_3 в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Швауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, суддя зазначає про наступне.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, й відповідно вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, статтею 124 КУпАП встановлена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4).

У відповідності до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надані наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, схему-пригоди з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, фототаблицю.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

В свою чергу жодні інші докази суду надані не були, а надані суду докази не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volvo д.н.з НОМЕР_1 у вказаний день та вказаний час.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутня об`єктивна сторона у формі керування.

На підставі наведеного та беручи до уваги те, що в судовому засіданні достовірно не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volvo д.н.з НОМЕР_1 , а тому суд приходить до висновку, що надані суду матеріали не містять беззаперечних доказів вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про закриття провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247,283,294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Куц