ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 21.10.2025 року подав апеляційну скаргу, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, постанова розглянута без його участі, а також він не отримував копію постанови суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку або якщо у поновленні строку відмовлено.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого Королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держави-учасниці мають право встановлювати процесуальні правила, зміст яких полягає у запобіганні безладному руху в судовому процесі. Зокрема, сторона, яка бере участь у провадженні, зобов`язана проявляти розумну активність у реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З матеріалів справи вбачається, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була постановлена 23 січня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. Оскільки 1 лютого 2025 року припадав на вихідний день, останнім днем для подання апеляційної скарги відповідно до загальних правил обчислення строків є перший робочий день 03 лютого 2025 року включно.

Водночас апеляційну скаргу подано лише 21 жовтня 2025 року, тобто з пропуском установленого строку на 8 місяців та 17 днів.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначає, що проходив військову службу, не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, а також не отримував копію постанови.

Однак наведені твердження спростовуються матеріалами справи. Так, у ній міститься довідка про доставку SMS-повідомлення на номер телефону ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Зазначені у повідомленні дані повністю збігаються з датою постановлення рішення суду першої інстанції. Крім того, матеріали справи містять довідку про направлення йому копії постанови після її ухвалення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що обов`язок особи належним чином реалізовувати свої процесуальні права включає також прояв елементарної обачності щодо перебігу провадження, тим більше якщо встановлені обставини вказують на наявність підстав очікувати розгляд справи та ухвалення рішення щодо неї. Особа, яка знає про факт складання щодо неї протоколу та про призначений судовий розгляд, повинна цікавитися подальшим рухом справи та своєчасно реагувати на процесуальні наслідки.

Той факт, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень постанову суду забезпечено для загального доступу 28 січня 2025 року, свідчить, що апелянт, проявивши мінімальний інтерес до результатів розгляду, мав додаткову та цілком реальну можливість ознайомитися з ухваленим щодо нього рішенням, що ще раз підкреслює необ`єктивність його тверджень про необізнаність та відсутність можливості дізнатися про постанову суду.

Посилання апелянта на проходження військової служби також не містить конкретизації, яким чином це об`єктивно перешкоджало йому подати апеляційну скаргу у межах визначеного законом строку, не підкріплене доказами та саме по собі не є безумовною поважною причиною пропуску строку.

Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних або поважних обставин, що унеможливлювали своєчасне подання апеляційної скарги, апелянт не навів.

За таких умов суд доходить висновку, що ОСОБА_1 мав реальну можливість подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, а наведені у клопотанні підстави не можуть вважатися поважними. Відсутність причин, які б об`єктивно перешкоджали своєчасному оскарженню, виключає можливість поновлення строку.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та наявність підстав для відмови у його поновленні. У зв`язку з цим апеляційну скаргу, подану після спливу визначеного законом строку, слід повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути особі, що її подала, разом із усіма додатками.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА