Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/2941/25
Номер провадження3/173/1076/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

03 грудня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП № 3 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 о 17.33 год. ОСОБА_2 в с. Пушкарівка Кам`янського району, по вул. Сонячній керував мопедом «HAOBON» без ДНЗ з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, почервоніння шкіри обличчя), на вимогу пройти огляд за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810» та в медичному закладі КЗ «Кам`янська лікарня № 9» ДОР» для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

25.09.2025 о 17.33 год. ОСОБА_2 в с. Пушкарівка Кам`янського району, по вул. Сонячній керував мопедом «HAOBON» без ДНЗ, не надав документи на право керування транспортним засобом, а також будучи позбавлений права керування здійснив дане правопорушення протягом року повторно, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відстуність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступного висновку.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.1.а. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.09.2025 серії ЕПР1 № 464910, 25.09.2025 о 17.33 год. ОСОБА_2 в с. Пушкарівка Кам`янського району, по вул. Сонячній керував мопедом «HAOBON» без ДНЗ з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, почервоніння шкіри обличчя), на вимогу пройти огляд за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810» та в медичному закладі КЗ «Кам`янська лікарня № 9» ДОР» для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.09.2025 серії ЕПР1 № 464894, 25.09.2025 о 17.33 год. ОСОБА_2 в с. Пушкарівка Кам`янського району, по вул. Сонячній керував мопедом «HAOBON» без ДНЗ не надав документи на право керування транспортним засобом, а також будучи позбавлений права керування здійснив дане правопорушення протягом року.

Вина ОСОБА_2 підтверджується рапортами інспекторів СРПП ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, направленням до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився проходити огляд, відеозаписом, записаним на DVD-R диск, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданими поліцейському, інформаційним листом ВП № 3, відповідно до якого ОСОБА_2 посвідчення водія не має.

Проте, до протоколів про адміністративні правопорушення на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП надано копію постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2024.

Також відомо, що 26.05.2025 постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Однак кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 130 КУпАП є вчинення особою правопорушення, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки з моменту винесення постанови суду від 19.07.2024 пройшов вже рік, а тому не підтверджується факт того, що ОСОБА_2 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини в законодавстві, який полягає в застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини в кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України в пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 зазначив, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказав, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У даній справі встановлено факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, за яке відповідальність регламентована ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідно особа, яка вчинила це адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Враховуючи, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно статті 1 цього Кодексу, крім іншого, є запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, слід дійти висновку, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в протоколі, однак лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.

З позиції Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 року по справі № 552/2540/20 вбачається, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема, шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій, не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності в її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.

Таким чином, перекваліфікація правопорушення призведе до пом`якшення відповідальності ОСОБА_2 та не порушує його прав і не змінює обставин правопорушення, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки на підставі сукупності доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 повторно протягом року керував автомобілем, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, та керував транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вчинив повторно протягом року, доходжу висновку, що він винний у вчиненні адміністративних правопорушень і його дії необхідно кваліфікувати за ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, суддя враховує, що ОСОБА_2 не працює, протягом року притягався до адміністративної відповідальності.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що ОСОБА_2 необхідно призначити стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у розмірі та на строк, передбачені ч. 5 ст.126 КУпАП.

При цьому, суддя не застосовує адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що зазначений в протоколі про адміністративні правопорушення транспортний засіб, а саме мопед «HAOBON» без ДНЗ, на праві приватної власності належать ОСОБА_2 .

Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, 283, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», із змінами, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та, на підставі ст. 36 КУпАП, призначити стягнення у виді штрафу в дохід держави (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл/ Дн-ка об/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Р/р: UA0004001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу:Адміністративні штрафи У СФЕРІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗПЕКИ ДОРОЖНЬОГО РУХУ) в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.)

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв