№ 207/4207/25
№ 3/207/972/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року суддя Південного районного суду міста Кам`янського І.М. Юрченко, розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно непрацевлаштованої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД 863381: 26 червня 2025 року о 21 год. 39 хв. ОСОБА_1 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у падінні дитини та отриманні травми, в результаті чого дитину було госпіталізовано до лікарні № 6 КМР з діагнозом: ЗЧМТ, СТМ, тілесні отримані при падінні з дивану, чим ОСОБА_1 порушила ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 03.07.2018 р.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила справу про адміністративне правопорушення № 207/4207/25 закрити, оскільки від виховання доньки не ухиляється. Донька ОСОБА_3 випадково впала з дивану, вона злякалася, що дитина могла отримати травми, тому викликала швидку допомогу. Лікарі швидкої допомоги оглянули дитину, та повідомили, що з нею все добре, але для більшої впевненості запропонували відвезти до лікарні. В дитячій лікарні м. Кам`янського дитину оглядати відмовлялися, та запропонували з цього питання звернутися до дитячої лікарні м. Дніпра. Оскільки дитина почувала себе добре, від госпіталізації до м. Дніпро вона відмовилась. Діагноз ЧМТ, СТМ, та тілесні ушкодження лікарями підтверджений не був, лікування ніяке не призначене. Крім того, працівниками поліції не надано доказів щодо ушкоджень та госпіталізації дитини.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст.184 КУпАП адміністративне стягнення накладається за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 863381 від 26 червня 2025 року, ОСОБА_1 26 червня 2025 року ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у падінні дитини та отриманні травми, в результаті чого дитину було госпіталізовано до лікарні № 6 КМР з діагнозом: ЗЧМТ, СТМ, тілесні отримані при падінні з дивану, чим ОСОБА_1 порушила ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 03.07.2018 р.

На підтвердження винності ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено наступні документи: копію рапорту працівника поліції, письмові поясненнями ОСОБА_1 , наданими нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ніяких медичних виписок або відповідних довідок від лікарів до протоколу не додано.

Разом з тим, матеріали справи у своїй сукупності не містять переконливих доказів про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

Обставини, викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення, самі по собі не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню доньки, оскільки вона самостійно звернулася до Швидкої медичної допомоги.

Таким чином, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, не відповідає диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП України.

Враховуючи те, що складом правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово зазначає, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Південний районний суд міста Кам`янського.

Суддя І.М. Юрченко