Справа № 632/352/25
провадження №3/632/177/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Журавель О.О., за участю секретаря судового засідання Охріменко А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Коваля О.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2025 року о 07 год. 20 хв. ОСОБА_1 здійснювала керування транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-21070020, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Центральній, 26 у місті Златополі Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я відмовилася.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що дійсно 23 лютого 2025 року о 07 год. 20 хв. здійснювала керування транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-21070020, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Центральній, 26 у місті Златополі Харківської області, була безпідставно зупинена працівниками поліції та пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з результатами огляду не погодилась, водночас від проходження огляду у медичному закладі -відмовилась. Зазначила, що не перебувала у стані алкогольного сп`яніння: напередодні приймала ліки від зубного болю, однак алкогольних напоїв не вживала, хоча за результатами алкотестера показник огляду становив 0,60 ‰.

Захисник Коваль О.Ю. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, яку він представляє, події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він зазначив, що працівники поліції не задокументували та не довели належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали б їм право на законну зупинку керованого нею транспортного засобу. Зокрема, постанови чи окремі протоколи про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які могли б слугувати підставою для зупинки транспортного засобу, не складалися. За таких обставин, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення ПДР, які могли б зумовити її зупинку. У зв`язку з цим усі подальші вимоги працівників поліції вона не була зобов`язана виконувати, а складені щодо неї процесуальні документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Наведені обставини відповідно до ст. 62 Конституції України мають тлумачитися судом на користь ОСОБА_1 , що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 254312 від 23 лютого 2025 року, який складено щодо ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, вбачається, що 23 лютого 2025 року о 07 год. 20 хв. ОСОБА_1 здійснювала керування транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-21070020, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Центральній, 26 у місті Златополі Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія на сертифікованому приладі Алкотест-6810 драгер, тест 405, результат 0,60 ‰. З результатами огляду не згодна. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовилася. Також у відповідній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від надання письмових пояснень.

Дослідженим під час судового розгляду відеозаписом з нагрудних камер поліції від 25 квітня 2025 року, встановлено, що водійка ОСОБА_1 не погодилася із результатами огляду з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drager - Аlkotester 6810, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного у медичному закладі охорони здоров`я відмовилася.

Зокрема, на відеозаписі зафіксовано патрулювання поліцейських екіпажем на службовому автомобілі та факт зупинення автомобіля марки ВАЗ-21070020, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 по вулиці Центральній, 26 у місті Златополі Харківської області. У подальшому, під час спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, та поставив вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на місці. Поліцейські надали ОСОБА_1 прилад, проінформували її про порядок застосування спеціального технічного засобу та декілька разів роз`яснили, як саме необхідно видихати у газоаналізатор. Після цього ОСОБА_1 здійснила продув у прилад. Надалі на відеозаписі зафіксовано момент проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, зокрема проходження тесту на газоаналізаторі «Drager Alcotest 6810» та результат 0,6 ‰, який висвітився на табло, з яким ОСОБА_1 не погодилася, та, у подальшому на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я відмовилася.

Отже, суд вважає, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано достатньо даних, які, зокрема, підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, у медичному закладі охорони здоров`я.

З акта огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківки з результатом №?405 вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаку сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проведено з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager Alcotest 6810. Результат огляду 0,6 ‰. З указаним результатом ОСОБА_1 не погодилася, про що свідчить її підпис у відповідній графі акта.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 04 жовтня 2000 року.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Крім того, суд приймає до уваги, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено як у ст. 266 КУпАП, так у низці нормативно-правових актів.

Так, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляд визначає Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція 1452/735).

Пунктами 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктами 1, 2, 3, 4, 5 розділу ІІ Інструкції 1452/735 передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає також Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі-Порядок).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 8 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційним повноваженням поліцейських. Відтак наявність таких ознак встановлюється виключно поліцейським і становить лише підставу для проведення огляду, оскільки його метою є підтвердження або спростування факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння за результатами відповідного огляду.

Згідно із пунктами 1, 4, 6 розділу Х (Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП) Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 з подальшими змінами (надалі - Інструкція № 1395), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, настали в момент її фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після висловленої незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки п. 8 Порядку, п. 6 Розділу 10 Інструкції № 1395).

Водночас, суд наголошує на тому, що законом передбачені додаткові гарантії для водія, зокрема щодо можливості не погодитись з результатом огляду на місці зупинки та пройти огляд в закладі охорони здоров`я, відповідне право водієві було роз`яснено, однак остання таким правом не скористалася.

Щодо доводів сторони захисту, про те, що під час зупинення транспортного засобу працівниками поліції було порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», якими передбачено перелік підстав для зупинення працівниками поліції автомобілів, суд вважає необхідним зазначити про таке.

Дійсно, свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст. 33 Конституції України), тому зупинення автомобіля повинно відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та Правил дорожнього руху.

Вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Зокрема, відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

У той же час згідно із п. 1 - п. 3, п. 11 ч. 1 ст. 23 «Основні повноваження поліції» Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За наведених обставин, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника про незаконність дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу, у тому числі про відсутність підстав для зупинення транспортного засобу, передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», суд визнає безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи вбачається, що водійку ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з виявленням тонування на задніх розсіювачах світлових приладів автомобілю, що заборонено відповідно до п.п. 31.4.3.г ПДР, та, у подальшому, під час спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя.

До того ж, відповідно до ст. ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинення транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 267 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути оскаржений заінтересованою особою до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи), якій підпорядкований орган, що здійснив цей захід, або до суду.

Водночас, не погодившись із діями поліцейських, сторона захисту не скористалася своїм правом на оскарження цього заходу забезпечення провадження. Зокрема, ОСОБА_1 не подала заяв до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів, або перевищення працівниками поліції своїх повноважень під час складання адміністративного матеріалу щодо неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також слід враховувати, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні інші процесуальні документи, складені уповноваженою особою, ні дії уповноваженої особи, яка їх оформлювала у порядку, передбаченому чинним законодавством, стороною захисту не оскаржувалися. Тобто сторона захисту не звертався зі скаргами на дії працівників поліції зокрема, щодо незаконності вимог проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення до їхнього безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до ст. 267 КУпАП.

Крім того, стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку КАС України щодо дій керівництва патрульної поліції, пов`язаних із розглядом скарг на незаконні дії працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу у цій справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що зазначені вище доводи сторони захисту мають формальний характер і спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, які підтверджують, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та на закону вимогу працівників поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовилася.

Отже, суд доходить висновку, що клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із недоведеністю того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягає.

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства під час проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного у медичному закладі охорони здоров`я, а також вимог ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП та вищезазначених нормативно-правових актів, які могли б свідчити про істотні порушення такі, що підтверджують беззаперечне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і які, у зв`язку з цим, могли б спричинити визнання доказів, покладених судом в основу рішення, недопустимими.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`янінняє.

Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, покладені в основу постанови, суд встановив, що вони є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного та зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП і вищезазначеними нормативно-правовими актами. У своїй сукупності ці докази не залишають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

При вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, суд вважає можливим накласти на порушника ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є необхідним та достатнім стягненням для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2024 року 3028 грн.), що складає 605 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 23, 30-35, 40-1, ч.1 ст. 130, 256, 266 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова дійсна для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя:О. О. Журавель