Номер провадження: 33/813/2214/25
Номер справи місцевого суду: 508/670/25
Головуючий у першій інстанції Корсаненкова О. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Чередник К.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Лук`ян Сергія Григоровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340, 00 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Лук`ян С.Г., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 20 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що текст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 23 вересня 2025 року в приміщенні Миколаївського районного суду Одеської області під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується відповідною розпискою. З апеляційною скаргою апелянт звернувся 03 жовтня 2025 року тобто на десятий день після фактичного отримання оскаржуваної постанови, однак постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу повернуто особі яка її подала з підстав ненадання адвокатом витягу з договору про надання правової допомоги. Постанова Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року з`явилася у підсистемі «Електронний суд» 17 жовтня 2025 року. Повторно апелянт звертається з апеляційною скаргою 20 жовтня 2025 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Лук`ян С.Г., зазначив наступне.

ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи у спосіб, не передбачений законодавством та з порушенням терміну такого повідомлення.

Апелянт зазначив, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані постанова суду першої інстанції не містить жодної ознаки вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до його колишньої дружини, а вказані обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції, містять ознаки конфлікту між колишнім подружжям відносно їх спільної доньки. Наведений факт підтверджується тією обставиною, що між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 , починаючи з 2023 року і до теперішнього часу виник спір про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у її вихованні та спілкуванні, що також підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленим 30.01.2025 року по справі № 508/846/22.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 12 серпня 2025 року без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника.

ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 23 вересня 2025 року (а.с. 22).

З апеляційною скаргою адвокат Лук`ян С.Г., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 03 жовтня 2025 року (а.с.39).

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту з підстав ненадання адвокатом витягу з договору про надання правової допомоги (а.с. 54-55).

Вказану постанову адвокат Лук`ян С.Г., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 отримав до свого електронного кабінету 17 жовтня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.57).

20 жовтня 2025 року адвокат Лук`ян С.Г., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернувся повторно до апеляційного суду з апеляційною скаргою та додав витяг з договору про надання правової допомоги.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи на 03 грудня 2025 року була повідомлена належним чином (а.с. 107).

Суд, вважає за необхідне розглядати дану справу без участі ОСОБА_3 ,яка була сповіщена належним чином, враховуючи короткий строк розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але необмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 462622 від 02 серпня 2025 року, витяг з реєстру, пояснення ОСОБА_3 від 02 серпня 2025 року, ОСОБА_4 від 02 серпня 2025 року, ОСОБА_1 від 02 серпня 2025 року, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02 серпня 2025 року, терміновий заборонний припис стосовно кривдника Серії АА № 067580 від 02 серпня 2025 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 462622 від 02 серпня 2025 року, ОСОБА_1 02 серпня 25 року о 12-40 годині, на подвір`ї за адресою АДРЕСА_1 , висловлювався брутальною лайкою в адресу колишньої дружини ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке за наступних підстав.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Апеляційний суд зауважує, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:

- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених норм права, вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки.

Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Самі по собі, конфліктні стосунки та вживання нецензурної лексики, не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №462622 від 02 серпня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 не містить відомостей про наслідки, настання яких є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є колишнім подружжям. Мають спільну доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час між ними склалися неприязні відносини та наявний конфлікт з приводу того, що ОСОБА_1 хоче бачитися зі своєю донькою.

Більш того, у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області, Служба у справах дітей Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у її вихованні та спілкуванні.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року було скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2025 року та встановлено батьку ОСОБА_1 участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 можна зробити висновок, що конфлікт взаємний, продовжується тривалий час, що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 слід зазначити, що апеляційний суд вважає даного свідка зацікавленою особою.

Інших незаінтересованих осіб, які були б очевидцями подій вчинення домашнього насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Отже, викладена в протоколі фабула в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП не містить обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, що підлягають доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок, як про подію адміністративного правопорушення, так і про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок як про подію адміністративного правопорушення, так і про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Усунути вказані вище істотні порушення вимог закону неможливо в ході судового розгляду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначені в протоколі обставини правопорушення.

Наведене вище узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (зокрема, рішення у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року).

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційний суд, вважає, що постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Лук`ян Сергія Григоровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Лук`ян Сергію Григоровичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Лук`ян Сергія Григоровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст складено 08 грудня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева