Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/736/25

Провадження № 33/4815/1051/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Чоланюка С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2025 року о 18 год. 20 хв. в сел. Клевань на вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що проходження огляду в медичному закладу пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, і лише у випадку, якщо водій отримав таке направлення і відмовився від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, однак з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено о 19:09:30 год., а направлення на огляд о 19:12 год., тобто працівниками поліції порушено принцип належного урядування, оскільки вони, не отримавши належним чином зафіксованої ймовірної відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі вже склали протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також вказує, що ні з відеозапису, ні з самої постанови суду не вбачається чіткої відмови від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, як і не зафіксовано чіткої пропозиції пройти такий огляд від працівників поліції. Наголошує, що посилання суду на постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4055272 від 11.11.2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, як на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є неправомірним, оскільки в порушення ч.2 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ст.125 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, однак інспектор поліції не розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та виніс постанову ЕНА №4055272, яка є предметом оскарження в іншому провадженні.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції помилкового не враховано результат імунохроматографічного дослідження №762 від 11.02.2025 року, яке проводилося КП «Клеванська обласна багатопрофільна лікарня ім. М.Вервеги» РОР, де у п.10 вказано про негативний результат дослідження, у зв`язку з тим, що він не містить печатки закладу, оскільки у відповіді на його адвокатський запит вказано, що ОСОБА_1 проведено аналіз сечі на наявність наркотичних засобів і психотропних речовин та отримано негативний результат.

Вважає, що інспектором ОСОБА_2 було вчинено провокацію ОСОБА_1 на відмову в проходженні огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, який після згоди ОСОБА_1 на проведення такого огляду почав ділитися своїми навиками в області медицини, вказуючи що результат покаже на останні три тижні. Зауважує, що ОСОБА_1 одружений, має двох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною з особливими потребами та потребує постійної уваги та догляду та відвідує спеціалізовані заклади, офіційно працює водієм, займається перевезенням товарів, чим заробляє на життя, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Чоланюка С.Ю. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №244406 від 11.02.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.02.2025 року, зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення за ст.125 КУпАП, та реєстрацією в Єдиному обліку №4321 від 11.02.2025 року.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст.251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст.255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст.130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст.251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положенням п.2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущено до керування транспортним засобом.

Водночас, п.п.2,3 Розділу 1 Інструкції №1452/735 визначають, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п.6 Розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (п.7 Розділу 1 Інструкції №1452/735).

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та відповідно складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції не було дотримано положень вищевказаних нормативно-правових актів, хоча вони повинні були діяти у відповідності до положень ст.19 Конституції України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 категорично заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Пояснив, що в той день, 11.02.2025 року, він їхав на роботу, де працює в нічну зміну. Зазначив, що не вживає алкогольні та наркотичні напої, оскільки працює на ТОВ «Нова пошта» перевізником, тому водіїв щодня перевіряють на стан сп`яніння. Вказав, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції безпідставно почали звинувачувати його у наявності ознак наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати в медичний заклад для проходження відповідного огляду. При цьому вказав, що він не відмовлявся їхати до медичного закладу, проте працівники поліції стали розповідати для нього, що результат покаже за останні три тижні, тому він злякався та вирішив відмовити від поїздки до медичного закладу. Також зазначив, що в нього на утриманні перебуває дружина та двоє малолітніх дітей, одна з яких є з особливими потребами та потребує постійної уваги та догляду та відвідує спеціалізовані заклади, тому втративши посвідчення водія він втратить роботу, що призведе до неможливості забезпечення його сім`ї.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 спочатку погодився проїхати на огляд до лікарні (ф.0003А, час 05:10), однак після спілкування з поліцейськими, які неодноразово вказували для нього, що «полюбому покаже» (файл 0008, час 07 хв.), та що питання про визнання його винним чи невинним вирішить суд (файл ООО5А, час 01:45), він прийняв рішення про відмову від огляду, спираючись не на своє рішення, а під впливом тиску та маніпуляції працівника поліції, обираючи "кращий" із запропонованих йому варіантів.

Вищенаведене унеможливлює зробити висновок про добровільність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи, державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцію та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» прямо вимагає від працівників поліції діяти об`єктивно та неупереджено (ст.ст.7, 23).

Європейський суд з прав людини вказує, що провокація має місце, коли:

- ініціатива виходить від правоохоронців, а не від особи («Тейксейра де Кастро проти Португалії»»);

- особу ставлять у ситуацію, де вона фактично змушена вчинити дії, які кваліфікуються як правопорушення («Раманаускас проти Литви»);

- правоохоронці не просто фіксують факт порушення, а створюють умови для його вчинення («Баннікова проти Росії»).

На переконання апеляційного суду, у даній справі поліцейський ініціював вибір ОСОБА_1 , «згода/відмова» на огляд у викривленій формі, підштовхнув його до відмови, яка й стала підставою притягнення його до відповідальності.

Таким чином, вищезазначені дії працівників поліції були спрямовані не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення, як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій з метою вчинення останнім адміністративного правопорушення та складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння особи до відмови від проходження огляду.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у справі доказам та записам з нагрудної камери працівників поліції, тому прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, до матеріалів справи долучений результат імунохроматографічного дослідження №762 від 11.02.2025 року, з якого вбачається, що було проведено аналіз сечі ОСОБА_1 на наявність 5 видів наркотичних засобів, та відповідно до якого отримано негативний результат.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У статті 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович