ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9226/25
провадження № 3/753/4021/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей 2014 р.н. та 2017 р.н., працюючої керівником юридичного відділу ТОВ «Форсего Україна», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 303529),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 17.04.2025 року о 18 год. 15 хв., рухаючись по вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, керувала автомобілем марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовилася, що зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції № 470786.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, категорично заперечувала, вказавши, що 17.04.2025 р., близько 17 години 30 хвилин, перебувала на парковці супермаркету «Велмарт», за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 18, знаходячись у своєму транспортному засобі марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 . Розпочавши рух заднім ходом, помітила чоловіка, який вийшов із припаркованого поряд із нею транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , та почав щось нерозбірливо кричати на її адресу. Зупинивши свій транспортний засіб, ОСОБА_1 вийшла з нього та розпочала спілкування із зазначеним вище чоловіком, який поводився досить нервово та агресивно. Вказана особа стверджувала, що вона, нібито, здійснила контакт її транспортним засобом із його автомобілем, чим, начебто, нанесла його транспортному засобу пошкодження. Також, чоловік стверджував, що внаслідок описаного, нібито, зіткнення, його автомобіль потребуватиме ремонту, в тому числі рихтування та, відповідно пофарбування, що коштуватиме немалих грошей, які вона зобов`язана йому компенсувати негайно.

При цьому, вона неодноразово зазначала ОСОБА_2 , що насправді жодного контакту між їх транспортними засобами не відбулося, та відповідні пошкодження відсутні, на чому наполягала і в судовому засіданні, а його претензії до неї є необґрунтованими та безпідставними, але ОСОБА_2 викликав працівників поліції на місце події.

Крім того, вказувала, що оскільки працівниками поліції не було виявлено пошкоджень автомоблів, тому протокол за фактом дорожньо-транспортної пригоди не складалось.

Також наголошувала, що представники патрульної поліції не мали права вимагати у неї пред`явлення посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб, виходячи з вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність будь-якої з підстав, перелічених у вищевказаній нормі чинного законодавства.

ОСОБА_1 вказувала, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи з боді-камери працівника поліції, відсутній факт керування нею транспортним засобом. Як вбачається з відеозапису, транспортний засіб «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на парковці супермаркета «Велмарт», не перебуваючи в русі, а у ньому знаходиться особа, яку навіть важко ідентифікувати.

Також зазначала, що працівниками поліції не було запропоновано у встановленому законом порядку провести огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та не проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу. Натомість уповноваженими особами було відразу запропоновано проїхати на огляд до закладу охорони здоров`я, що відповідно до чинного законодавства можливо лише у разі відмови особи від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, або у разі незгоди з її результатами.

При цьому, зауважила, що працівниками поліції не було видано їй направлення на огляд до закладу охорони здоров`я за формою, наведеною у додатку 1 до Інструкції. Більше того, у відеозаписі присутній фрагмент, починаючи з 10 хвилини 34 секунд або ж з 18 години 34 хвилини, який фактично фіксує неймовірне порушення працівниками поліції чинного законодавства, а саме: фіксуючи її відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, один із поліцейських сказав іншому «пішли, хартію зараз направлення ... зробимо». Таким чином, працівники поліції власними словами підтверджують те, що, пропонуючи їй проїхати для огляду до закладу охорони здоров`я, відповідне направлення вони не виписували та їй його не вручали, а рішення щодо його виписування було прийняти ними лише після її відмови.

Просила врахувати, що в неї були відсутні знаки алкогольного сп`яніння, мова була чітка та зрозуміла, працівники поліції не пояснили в чому полягала невідповідність поведінки обстановці, крім того, оскільки вона перебувала в хворобливому стані, зумовленому гострою респіраторною інфекцією, то кілька разів здійснила полоскання горла розчином «Фітодент», який містить спирт.

Вважала той факт, що ані її рухи, ані її обличчя на відеозаписі практично не зафіксовані, є умисним ухиленням збоку працівників поліції щодо фіксації засобами відеозапису ознак алкогольного сп`яніння (а точніше відсутності таких ознак).

Також ОСОБА_1 наголошувала на тому, що ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що при проведенні огляду водія транспортного засобу на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння передбачає наявність саме 2 (двох) свідків. Проте, всупереч цьому, працівниками поліції, з невідомих причин, було залучено лише 1 (одного) свідка. При цьому, залученим виявився саме той свідок, який, по-перше, здійснив хибний виклик по ДТП, по-друге (внаслідок вказаного) був заінтересованою особою, по-третє, не отримав бажаного результату.

Просила визнати протокол про адміністративне правопорушення недійсним, оскільки з відеозапису чітко чути, що, зачитуючи протокол, працівник поліції зазначає, що «протокол склав я, молодший лейтенант ОСОБА_3 » (відповідний момент міститься у Відеозаписі, починаючи з 12 (дванадцятої) хвилини 06 секунди), водночас, у наявному в матеріалах справи Протоколі №303529 в пункті 11 вказано інше, а саме «Підпис поліцейського, який склав протокол: ОСОБА_4 ». При цьому підпис працівника поліції Корнійчук Світланою Володимирівною у направленні та підпис у протоколі дуже відрізняються між собою.

Крім того, відеозапис, який долучений до матеріалів справи, являється небезперервним.

Більше того, у направленні ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я «Соціотерапія» від 17.04.2025 p., що додається до матеріалів справи, зазначено, що до закладу охорони здоров`я (а саме медичного закладу «Соціотерапія») її було доставлено інспектором поліції ОСОБА_4 . Проте, до вказаного закладу вона працівниками поліції не доставлялась, що чітко вбачається з матеріалів відеозапису, де працівник поліції питає її чоловіка - ОСОБА_5 , чи зможе від здійснити керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні пояснив, що квітні 2025 року о 17 годині під час розмови з дружиною почув, що інший водій, поводячи себе агресивно, звинуватив дружину у тому, що вона подряпала автомобіль. Він, свідок, порадив дружині зачекати працівників поліції та повідомив, що приїде і забере її додому. Коли він приїхав на місце події, то працівники поліції, повідомили що складають протокол за ст. 130 КУпАП, хоча їх викликали по факту ДТП, однак самого зіткнення не було. Потім він відвіз сина та дружину, яка дуже хвилювалась.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні пояснив, що в той день він викликав працівників поліції, оскільки жінка притерла його автомобіль на парковці, але прибувши на місце працівники поліції не побачили пошкоджень. Разом з тим, в ході огляду автомобілів та спілкування з учасниками пригоди, в ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`янінням. При цьому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», однак жінка відмовилась від огляду. Зауважив, що перед викликом поліції зробив фото жінки, яка була за кермом автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 повідомила його, що в неї ДЦП і люди з таким діагнозом не вживають алкоголь, однак запах був відчутним. Вказав, що не пам`ятає чи пропонували працівники поліції проїхати ОСОБА_1 до лікаря нарколога.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні пояснила, що в ході здійснення патрулювання району поступив виклик про ДТП. Прибувши на місце події, був виявлений заявник, який повідомив, що ОСОБА_1 зробила наїзд на його автомобіль, а також сказав, що він відчув запах алкоголю і відмітив неадекватну поведінку громадянки. Відзначила, що вони з напарником також відчули запах алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 . Відмітила, що поведінка останньої дійсно була не зовсім адекватною. ОСОБА_1 повідомила, що приймає ліки, з чим власне і пов`язаний запах алкоголю. В подальшому нею з напарником було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак остання відмовилась пройти огляд на місці та проїхати до лікаря. Повідомила, що бачила як ОСОБА_1 здавала заднім ходом. Наголошувала, що в планшетному пристрої зареєстрована вона і тому у протоколі вказані саме її дані. Щодо несхожих між собою підписів, виконаних нею повідомила, що в неї рідко схожі підписи, така особливість почерку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

При цьому згідно п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

За наведених обставин вважаю, що у працівників поліції були передбачені законом підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Із відтвореного в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції приїхали на подію ДТП, яка не підтвердилась. Однак в ході спілкування з учасниками події, у громадянки ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти відповідний огляд. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовилась пройти огляд на стан сп`яніння, мотивуючи своє рішення тим, що не має бажання і не вбачає підстав.

Суд вважає безпідставними твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності у працівників поліції права вимоги у неї водійського посвідчення та технічного паспорту, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що безпосередньо і було підставою їх виклику.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність факту керування нею транспортним засобом на відеозаписі, слід зазначити наступне. З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що по прибуттю працівників поліції на місце події за кермом автомобіля «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , сиділа громадянка ОСОБА_1 , що було підтверджено ОСОБА_2 в судовому засіданні. Крім того, розташування транспортного засобу свідчить про те, що автомобіль рухався, оскільки він стояв позаду автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в той час як на парковці наявна розмітка та решта автомобілів були припарковані у відведених для цього місцях, в той час як місце перед автомобілем ОСОБА_1 було вільне для парковки. Також на відеозаписі ОСОБА_1 казала працівникам поліції, що не вважає за необхідне проходити огляд, оскільки вона не рухалась. В подальшому звучала фраза «У нас ДТП ні про що», що в свою чергу суперечить доводам особи, відносно якої складено протокол та спростовує їх.

Пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що працівники поліції відразу запропонували проїхати на огляд до лікаря нарколога, в той час як вказана процедура передбачена чинним законодавством виключно у разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у разі незгоди з результатами отриманими за допомогою приладу «Драгер» є неспроможними, враховуючи що на відеозаписі о 18:07:27 працівник поліції повідомляє особу про те, що у разі якщо вона не вживала алкоголь, алкотестер «Драгер» покаже 0,00 проміле, а о 18:08:05 на відеозаписі міститься фраза поліцейської наступного змісту: «Якщо ви не вживали, взагалі немає проблем пройти огляд на алкотестері «Драгер»».

Пояснення ОСОБА_1 про залучення лише одного свідка під час пропозиції огляду на стан сп`яніння є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 4. постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також п. 6 розділ ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язководолучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак, враховуючи долучення до матеріалів справи відеозапису з боді-камери, працівниками поліції було дотримано вказаних вимог, будь-яких порушень та перевищення службових обов`язків в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, дійсно, нормативно-правовими актами не врегульовано питання застосування технічних засобів відеозапису або забезпечення участі двох свідків при фіксації факту відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Разом з тим, як слідує з положень п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів, у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а також положень п. 5 розділу ХІ - якщо особа, яка має дипломатичний імунітет, керувала транспортним засобом з ознаками стану сп`яніння, відмовилася від пропозиції поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння або намагалася продовжити керування транспортним засобом, поліцейський фіксує зазначені обставини за допомогою технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків.

З урахуванням наведеного суд вважає, що і в разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки тарнспортного засобу, діючи за аналогією закону, поліцейські повинен використати технічні засоби відеозапису, і лише в разі неможливості такого застосування запрошуються два свідки.

Щодо невідповідності особи, яка склала протокол з особою, яка проставила підпис у протоколі, то суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_4 про те, що вона зареєстирована як користувач планшету і тому саме її дані автоматично заносяться до протоколу, при цьому можливо ОСОБА_3 вказав, що протокол був складений ним автоматично, оскільки оголошував його зміст.

При цьому з урахуванням даних відтвореного відеозапису у суду відсутні сумніви про те, що оформлення даного матеріалу в цілому та адміністративного протоколу зокрема, здійснювалось патрульними поліцейськими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене підстав для призначення почеркознавчої експертизи не вбачається.

Посилання на те, що відео з нагрудної камери поліцейського не є безперервним не свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з відтвореного відеозапису, запис на нагрудну камеру проводився саме під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не погодилась на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Зауваження ОСОБА_1 щодо видачі працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння після її відмови пройти огляд, базується, на думку суду, на неправильному трактуванні ОСОБА_1 норм чинного законодавства. Адже відповідно до п. 6 постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Згідно з п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджної наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Із системного аналізу вказаних норм, слід зробити висновок, що вищенаведене направлення виписується із супроводженням водіїв до закладу охорони здоров`я працівниками поліції у разі відмови осіб від проходження огляду на місці зупинки або ж незгоди з результатами огляду.

Твердження ОСОБА_1 щодо фальсифікації працівниками поліції матеріалів справи, зокрема, неправдивого зазначення в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, про те що її було доставлено на огляд у заклад охорони здоров`я інспектором УПП у м. Києві ДПП є безпідставними, оскільки сам документ вищевказаного направлення має шаблонний зміст і працівником поліції, на думку суду, помилково не було викреслено зайве «Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив». При цьому працівник поліції в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 до лікаря-нарколога не доставлялась, у зв`язку з відмовою від проходження огляду, разом з тим нею було виписано направлення. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в разі відмови від проходження огляду виписування направлення на проходження огляду чинним законодавством не передбачено.

Згідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, відповідно до ч. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з даних відеозапису, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. В подальшому на місце події прибув чоловік ОСОБА_1 , який перебрав керування транспортним засобом на себе.

Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їх адміністративного правопорушення - не встановлено.

За таких обставин приходжу до висновку, що не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у інкримінованому йому правопорушенні, винність останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у мотивувальній частині постанови, підтверджена в повному обсязі, а позиція щодо невизнання своєї вини є обраною позицією захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Враховуючи особу правопорушника, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Поряд з цим, на переконання суду, таке стягнення є справедливим, відповідатиме ступеню суспільної небезпеки правопорушення, обставинам його вчинення та особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Разом з тим, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_3 , а отже підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

ОСОБА_1 , яка є інвалідом ІІ групи, звільнити від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ст. ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження або внесення подання - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя