ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/381/25 Головуючий І-ї інстанції Шалімов Д.В.
Провадження № 33/818/1318/25 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

за участю захисника Векленка В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 03 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 15 лютого 2025 року о 09 год. 44 хв. в м. Богодухові по вул. Охтирській, 27/12, керував автомобілем ВАЗ 21051 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» , згідно висновку якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 03 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік., та стягнутосудовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що останнім днем подачі для апеляційної скарги було 13.07.2025 року (вихідний), то вона була подана у перший робочий суду після закінчення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, він автомобілем не керував, що підтверджується і матеріалами справи, зокрема, відеозаписом події, його власними письмовими поясненнями, а також показами свідків, наданими у суді першої інстанції.

Мотиви суду

Враховуючи, що апеляційну скаргу, з урахуванням неробочих днів, подано у межах строку на апеляційне оскарження, подане ОСОБА_1 клопотання про його поновлення, як зайве, розгляду не підлягає.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Векленка В.І. на підтримання вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 15 лютого 2025 року о 09 год. 44 хв. в м. Богодухові по вул. Охтирській, 27/12, керував автомобілем ВАЗ 21051 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ», згідно висновку якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247646 від 15.02.2025 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- рапортом оператора лінії 102 Голобородька, відповідно до якого 15.02.2025 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №1335 від 15.02.2025 року як порушення ПДР України. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що 15.02.2025 року о 09 год. 52 хв. за адресою: Богодухівський р-н, м.Богодухів, вул.Ахтирська,27/12, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння за кермом авто ваз 2105 (або 2107), бордового кольору. Зі слів заявниці ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 , який є її сусідом, колись побив припарковані авто;

- направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 15.02.2025 року о 10 год. 30 хв., згідно якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; огляд у КНП «Богодухівська ЦРЛ» проводився зі згоди ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу Алкофор №307, результат огляду позитивний;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- актом медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20 від 15.02.2025 року, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений у КНП «Богодухівська ЦРЛ» за допомогою спеціального технічного засобу Алкофор №307, результат обстеження 3,07 проміле;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 15.02.2025 року, згідно яких 25.02.2025 року о 09 год. 44 хв. він перебував біля будинку та помітив, як на автомобілі ВАЗ 21051, д.н.з. НОМЕР_1 , їздить ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Зазначений автомобіль був зупинений співробітниками поліції за адресою: м.Богодухів, вул.Охтирська, 27/12, та поліцейськими було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», на що останній відмовився, після чого працівники поліції запропонували водієві ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі КНП «Богодухівська ЦРЛ», на що останній погодився та пройшов огляд, результат якого виявився позитивним та склав 3,05 проміле, після чого поліцейська склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, ознайомили останнього з його змістом, а також з його правами та обов`язками;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.02.2025 року, за змістом яких він 15.02.2025 року на вимогу інспекторів патрульної поліції відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», та погодився на проходження такого огляду у КНП «Богодухівська ЦРЛ». Результат проведеного медичного огляду виявився позитивним та склав 3,05 проміле, з яким він погодився;

- рапортом інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Кремениці О. від 15.02.2025 року, відповідно до якого водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21051, д.н.з. НОМЕР_1 , після оформлення адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП було відсторонено від керування ТЗ;

- рапортом інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Кремениці О. від 15.02.2025 року, згідно якого під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП на місці зупинки ТЗ ВАЗ 21051, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував останній, тимчасово не затримувався у відповідності до ст.265-2 КУпАП, оскільки вказаний ТЗ суттєво не перешкоджав дорожньому руху, не створював загрозу безпеці руху, не розміщувався в місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування ТЗ, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю;

- копією Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4079741 від 15.02.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 15.02.2025 року о 09 год 44 хв. у м.Богодухів, вул.8 Березня,4, керував автомобілем ВАЗ 21051, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.2.1а ПДРУ, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не оскаржуються результати проведеного медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що у день події, що мала місце 15.02.2025 року, ОСОБА_1 не керував автомобілем, слід зазначити наступне.

Згідно відеозапису з відеокамер спостереження, відібраного поліцейським у сусіда ОСОБА_1 ОСОБА_3 , убачається, що 15.02.2025 року о 08 год. 34 хв. у двір на великій швидкості в`їзжає автомобіль ВАЗ 21051, д.н.з. НОМЕР_1 , різко зупиняється, після чого з-за керма з місця водія виходить худорлявий чоловік у темному одязі.

Відеозаписом події з боді-камер поліцейських зафіксований вище зазначений автомобіль, припаркований у дворі будинку з увімкненим двигуном, всередині авто та поруч із ним нікого немає. Через короткий проміжок часу біля ТЗ з`являється чоловік, ідентичний водію автомобіля, зафіксованому на камерах відеоспостереження, особу якого було встановлено як ОСОБА_1 .

Водночас, відеозапис події не є єдиним доказом по справі, а оцінюється на ряду з іншими доказами у їх сукупності.

Так, факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується інформацією, переданою на лінію 102 ОСОБА_2 (а.с. 3), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с. 6), даними постанови серії ЕНА №4079741 від 15.02.2025 року, складеної щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, відомостей щодо оскарження якої останнім матеріали справи не містять (а.с. 13)

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду щодо критичного ставлення до таких доводів ОСОБА_1 , та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, а заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.

Водночас, апеляційний суд погоджується і з критичним ставленням суду першої інстанції до пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наданих ними у судовому засіданні районного суду, та на яких акцентує свою увагу захисник, оскільки вони не були свідками події за участю ОСОБА_1 , що мала місце 15.02.2025 року о 09 год. 44 хв., а спілкувались з ним того дня у часовому проміжку між 08 год 00 хв. та 09 год. 00 хв. (згідно пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) та в районі обіду (згідно пояснень, наданих ОСОБА_6 )

При цьому, пояснення свідка ОСОБА_3 , надані ним безпосередньо у судовому засіданні районного суду, та згідно яких він 15.02.2025 року перебував у дворі, коли в цей час приїхали співробітники поліції та поцікавились в нього місцезнаходженням ОСОБА_1 , який вчинив ДТП, значною мірою відрізняються від письмових пояснень, наданих ним у день події, відповідно до яких 15.02.2025 року о 09 год 44 хв. він перебував на подвір`ї біля будинку, та помітив автомобіль ВАЗ 21051, яким керував ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що узгоджується і з даними, зафіксованими бодікамерами поліцейських щодо поведінки вказаного свідка у день події.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку ст.267 КУпАП, можуть бути оскаржені заінтересованою особою у вище стоящий орган (вище стоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Водночас, як було встановлено, матеріали судового провадження таких даних не містять, не надано таких відомостей апелянтом і до апеляційного суду. Отже, твердження апелянта щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 03 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик