Житомирський апеляційний суд
Справа №293/271/25 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В.
Номер провадження №33/4805/841/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 09.03.2025 об 18:20:00 в с-щі Черняхів по вулиці Шкільній, 2, ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера «ДРАГЕР 6820» та в медичному закладі відмовився на нагрудний відео реєстратор поліцейського номер 858265, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Гарбузюк О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права. На його думку, наявні у матеріалах справи докази не можна вважати належними, допустимими, достовірними, та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Послався на відсутність у справі доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зокрема в стані алкогольного сп`яніння, його законної зупинки, а також порушення ним Правил дорожнього руху. Звернув увагу на складення протоколу про адміністративне правопорушення у відсутність його підзахисного, не направлення йому другого примірника протоколу засобами поштового зв`язку. Також вказав на відсутність доказів складення і вручення ОСОБА_1 акту огляду та письмового направлення до закладу охорони здоров`я. Окрім того, зауважив, що суд першої інстанції з власної ініціативи витребував додаткові докази, а саме відеозаписи поліцейських, чим перебрав на себе функцію обвинувачення, хоча жодних клопотань ОСОБА_1 з даного приводу не заявлялось.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267108 від 09.03.2025 вбачається, що ОСОБА_2 09.03.2025 об 18:20:00 в с-щі Черняхів по вулиці Шкільній, 2, керував автомобілем VOIKSWAGEN PASSAT SZ96673, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера ДРАГЕР 6820 та в медичному закладі відмовився на нагрудний відео реєстратор поліцейського номер 858265, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі автомобіля тверезому водієві.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267108 від 09.03.2025, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.4);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.03.2025 (а.с.5);

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4234035 від 09.03.2025, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.3);

розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, та про порядок застосування спеціального технічного засобу від 09.03.2025 (а.с.6-7);

диском з відеозаписом події (а.с.10, 36).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

З наявного у справі відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_2 відмовився виконати законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, як з використанням спеціальних технічних засобів на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Також, відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду, а також суть інкримінованого правопорушення та зазначено про оформлення відносно нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП. Від ознайомлення з адміністративними матеріалами, підпису та надання пояснень ОСОБА_2 відмовився. При цьому, працівниками поліції останнього було повідомлено, що складені відносно нього матеріали будуть надіслані засобами поштового зв`язку за місцем його проживання.

Дії працівників поліції відповідали вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Обставини щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, правомірності зупинки, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку. Така оцінка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. З наявного у справі відеозапису беззаперечно вбачається, що ОСОБА_2 , не увімкнувши покажчик повороту, привів транспортний засіб в рух, перемістивши його, після чого був зупинений працівником поліції. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та обґрунтовано послався на відповідну судову практику.

Посилання у апеляційній скарзі на недотримання працівниками поліції порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та спростовуються відеозаписом. Вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про складення щодо нього адміністративних матеріалів, ознайомлений з правами, визначеними ст.268 КУпАП, мав можливість надати пояснення і ознайомитись з матеріалами, тощо, проте від цього відмовився. Доводи про ненаправлення другого примірника протоколу не підтверджені доказами та не є підставою для скасування постанови, оскільки зазначене не впливає на встановлення події правопорушення та особи, яка його вчинила, та не позбавило ОСОБА_1 можливості реалізувати право на захист.

Доводи апеляційної скарги щодо перебирання судом на себе функції обвинувачення є безпідставними, оскільки витребування судом матеріалів відеозапису, на які міститься посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, є законною процесуальною дією, спрямованою на встановлення фактичних обставин справи, а не проявом упередженості чи виконання функції обвинувачення.

Невручення ОСОБА_1 акту огляду на стан сп`яніння та направлення до закладу охорони здоров`я, недоліки їх оформлення, тощо, не виключають наявності в його діях складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки визначальним для кваліфікації є факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Судові рішення, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, преюдиційного значення для вирішення даної справи не мають.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич