Провадження № 3/127/7035/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП (127/33370/25).

Крім того, в провадження судді Вінницького міського суду Вінницької області Сичука М.М. надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справи №127/33377/25).

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що в провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Сичука М.М. знаходяться одразу дві справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати вищевказані матеріали в одне провадження, присвоївши даному матеріалу номер справи №127/33370/25.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№486457 від 18.10.2025 року вбачається, що 17.10.2025 о 23:50 у м. Вінниця, по вул. Хмельницьке шосе, 107, водій ОСОБА_2 , керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки в повному обсязі, під час безперервного відеозапису на портативні відеореєстратори № 473377, №478776, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№486487 від 18.10.2025 року вбачається, що 18.10.2025 о 00:35 у м. Вінниця, по вул. Хмельницьке шосе, 105Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки в повному обсязі, під час безперервного відеозапису на портативні відеореєстратори № 472969,467759, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Ткач Ю.А., подав до суду письмові пояснення та клопотання, у яких заперечив проти притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

У своїх поясненнях адвокат зазначив, що наявні у справі матеріали не відповідають вимогам законності та не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння або факту відмови від проходження медичного огляду у встановленому порядку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486457 від 18.10.2025 року вбачається, що 17.10.2025 року по вул. Хмельницьке шосе, 107 у м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , нібито з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Однак зазначені у протоколі обставини, а також висновки працівників поліції є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та не відповідають дійсності з огляду на таке.

Порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, визначеної ст. 266 КУпАП.

Згідно зі статтею 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння проводиться: з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків, з обов`язковим роз`ясненням права пройти огляд у закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з проведенням огляду на місці або його результатами.

У разі незгоди водія огляд обов`язково проводиться у медичному закладі.

Працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, не повідомили адресу такого закладу, не роз`яснили права, порядок та строки проведення огляду та наслідки відмови. Ці факти чітко підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Наявність у матеріалах справи формального направлення до медичного закладу не спростовує зазначених процесуальних порушень та лише підтверджує формальний характер дій працівників поліції.

Відсутність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. Із матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на місці. Він лише просив пояснити причину зупинки, що прямо передбачено законом. Вимогу пройти огляд він не заперечував, ані словесно, ані поведінкою. Таким чином, на думку представника ОСОБА_1 адвоката Ткача Ю.А., факт відмови від огляду відсутній, а тому відсутня і сама подія правопорушення.

Представник вказує на недоведеність ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, свідчить, що запах алкоголю з порожнини рота відсутній; мова чітка, без порушень; координація рухів не порушена; поведінка водія адекватна, спокійна, відповідає обстановці. Тобто об`єктивних ознак сп`яніння не зафіксовано, що повністю спростовує зміст протоколу.

Відповідно до Розділу І, п. 2, 4 Інструкції № 1452/735, підставою для направлення на огляд можуть бути лише ознаки, достовірно встановлені та підтверджені поліцейським. У даному випадку таких немає.

Крім того, представник вказує на порушення обов`язку щодо відсторонення водія від керування. Відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі виявлення ознак сп`яніння водій повинен бути відсторонений від керування транспортним засобом. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування, передано керування іншій уповноваженій особі. Це є істотним порушенням процедури, що ставить під сумнів правомірність оформлення протоколу.

Крім того звертає увагу, що повторна безпідставна зупинка через 15 хвилин після складання протоколу, саме особи, а не водія транспортного засобу свідчить про упередженість працівників поліції, про відсутність ознак сп`яніння при першій зупинці, про бажання будь-якою ціною притягнути особу до відповідальності.

Ця обставина підтверджує сумнівний характер первинної зупинки та посилює недоведеність вини особи.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№486487 від 18.10.2025 року вбачається, що нібито 18.10.2025 року о 01:01 по вул. Хмельницьке шосе, 105Б у м. Вінниця ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen», н.н.з НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння порушенням мови та координації рухів, а також відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, як зазначає представник, такі твердження поліцейських не підтверджені відеозаписом, долученим до матеріалів справи. На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 у момент спілкування з поліцейськими рухався пішки, очікуючи викликане таксі, та не управляв транспортним засобом, що виключає можливість застосування до нього ст. 130 КУпАП.

Посилання в протоколі на ознаки алкогольного сп`яніння є голослівними: на відеозаписі відсутні будь-які об`єктивні прояви порушення мови, координації рухів, не зафіксовано запаху алкоголю чи неадекватної поведінки. Навпаки ОСОБА_1 поводиться спокійно та адекватно.

Представник зазначає, що висновки працівників поліції є формальними та не відповідають фактичним обставинам, а дії правоохоронців були спрямовані на притягнення особи до відповідальності без повного, всебічного та неупередженого з`ясування всіх обставин. Щодо відсутності самого факту керування транспортним засобом представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності пояснив наступне.

На долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 пересувався пішки, а автомобіль, зазначений у протоколі, поруч не знаходився. Поліцейські наздоганяють особу, яка йде тротуаром у напрямку викликаного таксі. Будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (фото-, відеофіксація, показання свідків, дані бортових систем, зупинка ТЗ) відсутні.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України та роз`яснень Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005, керування це виконання функцій водія під час руху транспортного засобу. Матеріали справи не містять жодного доказу такого руху.

Щодо відсутності відмови від огляду у встановленому законом порядку, то стаття 266 КУпАП передбачає, що огляд на стан сп`яніння: проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; у разі незгоди водія у закладах охорони здоров`я; особі обов`язково роз`яснюються її права, порядок огляду, місце проходження та наслідки відмови.

На відеозаписі відсутні будь-які пояснення з боку поліцейських щодо порядку проходження огляду, відсутні відомості про пропозицію пройти огляд у медичному закладі, не роз`яснено адреси, строків, прав особи, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

У своїх поясненнях та клопотаннях адвокат дійшов висновку, що у справі відсутні допустимі та достатні докази, які підтверджують подію та склад правопорушення. Протоколи складені із численними порушеннями процедури, а обставини, зафіксовані на відео, спростовують твердження поліцейських.

У зв`язку з цим представник просив закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1№486457 від 18.10.2025 року та відеозаписи на портативні відеореєстратори № 473377, № 478776, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№486487 від 18.10.2025 року та відеозаписи на портативні відеореєстратори № 472969, 467759, письмові пояснення та наданні фото та відео докази, суддя встановив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з`ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до вимог ст.ст.251,256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинні бути чітко зазначені суть адміністративного правопорушення (яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) та відомості необхідні для вирішення справи, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

Наведені вимоги законодавства не дотримані при складанні протоколів про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№486457 від 18.10.2025 року та серії ЕПР1№486487 від 18.10.2025 року, згідно з якими ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши наведені доводи в клопотаннях представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, суддя вважає, що клопотання підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Законодавство України про адміністративне правопорушення складається з КУпАП та інших законів України (ч. 1 ст. 2 КУпАП), а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП). При цьому правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ст. 9 КУпАП), а на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність для особи, яка керує т/з, настає, крім іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що кореспондується з вимогами п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№486457 від 18.10.2025 року, що 17.10.2025 о 23:50 у м. Вінниця, по вул. Хмельницьке шосе, 107, водій ОСОБА_2 , керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки в повному обсязі, під час безперервного відеозапису на портативні відеореєстратори № 473377, №478776, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції в ході розмови запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST, на що останній вимагав пояснити йому причини зупинки, і чому одразу, не розглядаючи справу за порушення ПДР, працівником поліції наполегливо пропонувалося у формі «… то Ви проходити огляд чи відмовляєтеся, якщо відмовляєтеся то ми складаємо протокол і ви вільні..», тобто у стверджувальній формі, але відмови від проходження огляду протягом усього часу спілкування після його зупинки, на відеозаписі не зафіксовано. Разом із тим, протягом цього часу відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, що є на DVD-диску, як додаток до протоколу, ОСОБА_1 просив працівників поліції пояснити причину і підстави зупинки, на що отримував тільки відповідь, що ним порушено рядність руху по дорозі з двома або трьома смугами руху, а саме, що він рухався у лівій крайній без наміру здійснити поворот чи розворот, при вільній праві смузі, але розгляд справи за цим правопорушенням не було проведено. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження, просив надати адекватні пояснення причини його зупинки і докази порушення та відповідного розгляду цієї справи, але як вбачається із відеозапису, який досліджено в судовому засіданні,

З матеріалів справи та дослідженого у судовому засіданні відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, що під час спілкування із ОСОБА_1 працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest. Однак ця пропозиція супроводжувалась формулюваннями стверджувального характеру: «…то Ви проходите огляд чи відмовляєтеся? Якщо відмовляєтесь складаємо протокол і ви вільні…».

Таке формулювання є тиском на особу, не дає можливості усвідомлено прийняти рішення та не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та п. 812 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, згідно з якими: особі повинно бути чітко роз`яснено порядок проведення огляду; роз`яснено право пройти огляд у медичному закладі; поліцейський зобов`язаний забезпечити можливість усвідомленого вибору, без тиску та нав`язування висновку про «відмову»; у випадку відмови вона має бути зафіксована однозначно, чітко та недвозначно.

На відеозаписі такої відмови не зафіксовано. Протягом усього часу спілкування після зупинки транспортного засобу водій не заявляв про відмову, а лише просив працівників поліції повідомити законні підстави зупинки, зокрема фактичні дані, які свідчать про порушення ПДР, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Досліджені відеозаписи не містять також жодних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Навпаки, на них чітко зафіксовано, що він висловлював готовність пройти огляд після отримання законних роз`яснень, зокрема пояснення причини зупинки та доказів порушення. Натомість працівники поліції пропонували огляд у стверджувальній формі: «…то Ви проходите огляд чи відмовляєтесь, якщо відмовляєтесь складаємо протокол і ви вільні…», при цьому не надаючи жодної відповіді на законні вимоги особи щодо підстав зупинки, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

З відеозаписів також видно, що працівники поліції повідомляють про нібито порушення п. 11.5 ПДР України (рух у лівій крайній смузі без наміру повороту при вільній правій смузі), однак жодного розгляду справи за це порушення проведено не було, що суперечить вимогам ст. 258 та ст. 278 КУпАП.

У відповідь він отримував лише загальні формулювання про нібито порушення «рядності руху», а саме рух у лівій смузі при вільній правій. Проте розгляду матеріалів щодо такого порушення поліцейські не здійснювали, постанову за відповідною статтею КУпАП винесено лише разом, із протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№486457, і повідомлено про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, без проведення розгляду такої справи, доказів порушення не надали, що суперечить ч. 2 ст. 251 КУпАП, яка визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, отримані у встановленому законом порядку.

Таким чином, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували законність зупинки транспортного засобу, що в свою чергу ставить під сумнів і законність усіх подальших дій працівників поліції.

Суд також встановив, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його право на огляд у медичному закладі, не повідомили назву відповідного закладу, адресу та порядок його проходження, що є прямим порушенням: п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 обов`язок поліцейського повідомити водія про право на медичний огляд; ст. 266 КУпАП порядок направлення на огляд; ст. 268 КУпАП право особи на надання пояснень та правову допомогу.

Так само не було роз`яснено права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом. Невиконання цього обов`язку є істотним порушенням права особи на захист.

З огляду на положення ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях чи доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.

У справі «Кобець проти України» (2008) Європейський суд з прав людини наголосив, що доказування має відповідати критерію «поза розумним сумнівом», а докази повинні бути достатніми, чіткими і узгодженими. Аналогічні висновки ЄСПЛ містяться у справах: «Берктай проти Туреччини» (2001), «Лавенте проти Латвії» (2002), «Нечипорук та Йонкало проти України» (2011).

У цій справі сукупність доказів, наданих органом поліції, не відповідає цьому критерію.

Оскільки факту відмови від огляду не зафіксовано, порядок проведення огляду не дотримано, права особи порушено, а законність підстав зупинки транспортного засобу не підтверджена жодним належним доказом, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№486457 зазначено лише про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак такої відмови відеозапис не містить. Також протокол не містить відомостей про відмову останнього пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 взагалі не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та, відповідно , відсутня і його відмова від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

У матеріалах справи наявне направлення водія ОСОБА_1 до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» для проходження огляду на стан алкогольна сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Однак у вказаному направленні відсутні відомості про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як і відсутні результат огляду.

Зазначені вище обставини, на переконання судді, у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи безспірних і достатніх доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, зокрема, факту відмови його, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я.

Все викладене є порушенням встановленої законом процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що має наслідком її недійсність, а складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КпАП України у даному випадку мало місце без дотримання обов`язкових умов, які законом передбачені як підстави для вчинення такої процесуальної дії.

Отже, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія працівниками поліції не дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І Інструкції.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи.

Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Звертаю увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України(остаточне рішення від 17.06.2011 р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведенняпоза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а у діях останнього відсутній склад вказаного правопорушення.

Крім того необхідно звернути увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№486487 від 18.10.2025 року зазначено, що 18.10.2025 о 00:35 у м. Вінниця, по вул. Хмельницьке шосе, 105Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки в повному обсязі, під час безперервного відеозапису на портативні відеореєстратори № 472969, 467759, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За викликом судді Вінницького міського суду Вінницької області в судове засідання призначене на 14:20 год. 03 грудня 2025 року працівники поліції, які складали матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , для надання пояснень, з невідомих причин не з`явилися.

У судовому засіданні досліджено належні матеріали справи, зокрема відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції № 472969 та № 467759, які долучені до матеріалів провадження на DVD-диску та мають тривалість 6 хвилин 36 секунд.

З відеозаписів нагрудних камер № 472969, 467759, які за своїм часом мають 6:36 секунд, а саме 00:35:00 год ОСОБА_1 був зупинений в якості пішохода, що відображається на відео, та 00:43.00 відео закінчується із наказом одного поліцейського іншому «..складай протокол..»,.

Отже, вбачається, що на момент з`ясування обставин особа пересувалася пішки, рухалася в напрямку викликаного таксі, а не керувала транспортним засобом. Відеодокази не містять належних та однозначних даних про те, що саме ця особа на момент зупинки керувала вказаним автомобілем.

З аналізу зазначених відеозаписів встановлено, що на момент з`ясування обставин події ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а пересувався пішки у напрямку викликаного ним таксі. Відеодокази не містять жодного епізоду, який би підтверджував факт його керування транспортним засобом саме у момент зупинки чи безпосередньо перед нею. На записах відсутні первинні дії поліцейських щодо фіксації початку зупинки, підходу до автомобіля, встановлення особи водія, а також відсутня відеофіксація складання протоколу та вручення його особі. Таким чином, не задокументовано юридично значимого факту керування ТЗ особою, яку притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння можлива лише за умови, що особа керувала транспортним засобом, або була водієм, який підлягає огляду у зв`язку з ознаками сп`яніння.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанови від 23.09.2021 у справі № 676/752/20, від 25.02.2021 у справі № 760/10987/19), сам по собі факт відмови не утворює складу правопорушення, якщо поліцією не доведено належними доказами факт керування транспортним засобом.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП та п. 2 розділу І Інструкції МВС і МОЗ № 1452/735, огляд на стан сп`яніння може пропонуватися виключно водієві, щодо якого встановлено факт керування транспортним засобом або безпосередні ознаки такого керування.

Відсутність наданих суду відеозаписів моменту складання та вручення протоколу порушує вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно з якою всі істотні обставини правопорушення мають підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Також це суперечить вимогам Пункт 5 розділу ІІІ Інструкції МВС України № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів відеофіксації» про обов`язковість безперервної відеофіксації дій поліцейських, встановлює, що під час здійснення поліцейським службових повноважень відеозапис має вестися в режимі безперервної фіксації від початку спілкування з особою і до завершення всієї службової дії, у тому числі під час складання адміністративних матеріалів та їх вручення.

Відеозапис не може бути вибірковим або фрагментарним.

Поліцейський зобов`язаний забезпечити суцільне (без пауз та обривів) відео всього процесу від моменту зупинки до повного завершення оформлення матеріалів.

Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність дій поліцейських та достовірність доказів, адже не дає змоги встановити: чи дійсно було порушення ПДР; чи була законною підстава для зупинки; як проводилася перевірка документів; чи пропонувався огляд і чи були надані роз`яснення; чи правильно і законно складено протокол; чи був він вручений особі.

Відео повинно містити всі юридично значимі дії, включно з моментом проголошення суті порушення, пропозиції пройти огляд, реакції особи, складання протоколу та його вручення.

Верховний Суд у численних постановах (наприклад, від 03.03.2020 у справі № 522/10441/17) прямо зазначає, що переривання або відсутність відеофіксації ключових дій поліцейського є істотним порушенням процедури, яке робить недопустимими зібрані докази.

Отже, відповідно до п. 5 розд. ІІІ Інструкції МВС № 1026, працівники поліції зобов`язані забезпечити повну та безперервну відеофіксацію всіх службових дій. Однак у наданих відеозаписах відсутні фіксація моменту зупинки, початкового спілкування, встановлення особи водія, а також відсутні відеозаписи складання та вручення протоколу, що свідчить про порушення встановленої процедури та робить такі докази неналежними та недопустимими.

За таких обставин, зібрані докази не підтверджують ані факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , ані факту його відмови від проходження огляду, що унеможливлює встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 266 КУпАП передбачає, що огляд водія на стан алкогольного або іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія з його проведенням або з результатами огляд проводиться в закладі охорони здоров`я в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння, затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735), встановлює, зокрема, що: огляд здійснюється за наявності підстав вважати водія таким, що перебуває в стані сп`яніння, відповідно до чітко визначених ознак (порушення мови, порушення координації рухів тощо); поліцейський має чітко роз`яснити особі право пройти огляд у медичному закладі, повідомити назву та адресу закладу, порядок і строки його проходження; у разі відмови від огляду така відмова має бути зафіксована однозначно та недвозначно.

Установлено, що працівники поліції не виконали перелічені вимоги: не роз`яснили місце та порядок медичного огляду, не зазначили адресу, не надали інформації про наслідки відмови, а також не зафіксували однозначної відмови на відео. У таких умовах твердження про нібито відмову особи від проходження огляду не може вважатися доведеним.

Згідно з правилами дорожнього руху (п. 1.5 ПДР України) водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії. Пленум Верховного Суду та судова практика вказують, що керування транспортним засобом розуміється як виконання функцій водія під час руху транспортного засобу (незалежно від того, чи рухається воно своїм ходом або буксирується).

У матеріалах даної справи відсутні будь-які належні докази того, що ОСОБА_1 у момент, коли щодо нього складено протокол, керував транспортним засобом. Навпаки, з відеозапису видно, що він пересувався пішки. Отже, відсутній елемент суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення факт керування транспортним засобом не доведений.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Також ст. 245, 247, 280 КУпАП встановлюють обов`язок органів при провадженні в адміністративних справах всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, з`ясувати наявність події адміністративного правопорушення та допустимість доказів.

У цій справі суд встановив ряд істотних процесуальних порушень: невиконання працівниками поліції обов`язку щодо роз`яснення права на медичний огляд та інформування про місце його проходження; відсутність однозначної фіксації відмови від огляду (якщо така мала місце); відсутність доказів керування транспортним засобом особою, відносно якої складено протокол; відсутність розгляду питання щодо порушення ПДР (рядність руху) та належної фіксації таких даних.

Оскільки докази, на які спирається протокол, одержані з порушенням встановленого законом порядку та не підтверджені належним чином, вони є недопустимими для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України та практики Європейського суду з прав людини, вина має бути доведена поза розумним сумнівом. У кримінальному та адміністративному процесі це означає, що при наявності сумнівів вони тлумачаться на користь особи. У справі відсутні такі переконливі, чіткі та узгоджені докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення. У дослідженій справі встановлено таке: відсутній доказ факту керування транспортним засобом особою, щодо якої складено протокол; відсутня однозначна фіксація відмови від огляду; порушено порядок інформування про право на медичний огляд та порядок його проходження; відсутні належні та допустимі докази на підтвердження ознак алкогольного сп`яніння; не проведено розгляду можливого порушення ПДР (рядність руху), яке нібито стало підставою зупинки; відсутні відповідні матеріали та докази.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .

Отже, у матеріалах справи відсутні достатні, достовірні та допустимі докази, які беззаперечно встановлюють факт керування вказаним транспортним засобом саме особою ОСОБА_1 .

Відсутній доказ однозначної відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; порядкові та процесуальні вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 щодо роз`яснення прав, повідомлення про можливість проходження огляду в медичному закладі і фіксації дій не були дотримані.

Через ці порушення докази, на яких ґрунтуються протоколи, слід визнати такими, що не мають достатньої сили для встановлення вини особи.

У цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим суд задовольняє клопотання захисника ОСОБА_1 Ткача Ю.А. і закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 130, 247, 283, 284 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні матеріали №127/33370/25 та №127/33377/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти їм номер справи №127/33370/25

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: