Провадження № 3/592/2870/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Шияновська Т.В., з участю захисника Архипенка О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділення поліції №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

04.08.2025 о 23:06 в м. Суми, пров. Чугуєвський,7, водій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 8610; результат огляду позитивний 0,94 %; з результатом згоден, від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про час і місце розгляду повідомлений належним чином. Заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Враховуючи те, що згідно з ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою, а захист ОСОБА_1 здійснює професійний адвокат, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі ОСОБА_1 за наявними матеріалами справи.

Захисник Архипенко О.І. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції незаконно, не з визначених ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» підстав, отже подальші вимоги поліцейських щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння в силу доктрини «плодів отруйного дерева», результати такого огляду також є незаконними. Щодо порушення порядку проведення огляду захисник вказує на використання алкотестеру Drager Alcotest 8610 з порушенням визначеного інтервалу його сервісного обслуговування більш ніж на 3 місяці від встановленого шестимісячного проміжку, відсутність письмового направлення ОСОБА_1 для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки останній був здивований результатом тесті, а працівник поліції наполягав на тому, щоб він погодився з результатом, оскільки в лікарні буде проведений такий самий тест. Вказує на недопустимості доказу долученого до матеріалів справи відеозапису, який не є безперервним. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому міг бути підданий огляду у встановленому ст.266-1 КУпАП порядку. Крім того, позбавлення ОСОБА_1 права керування т/з суттєво обмежить його функціональність, як військовослужбовця, та воєнної одиниці особового складу, що є недопустимим в умовах воєнного стану на території України.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується такими долученими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №412690 від 04.08.2025 доказами:

- результатами тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу Alcotest Drager 6810, прилад ARВF-0423, результат огляду 0.94%, тест №2032 (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від підпису в якому ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5);

- роздруківкою інформації про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 , терміном дії з 09.11.2016 п 09.11.2046 (а.с. 6);

- відеозаписом з персонального відеореєстратора поліцейського, здійсненими згідно зі ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», яким підтверджуються обставини руху т/з, встановлення особи водія, яким був ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння і вимога поліцейських щодо проходження огляду, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, результат огляду 0,94 проміле, з яким останній погодився, а також роз`яснення ст.63 КУ та передбачених ст.268 КУпАП правами, складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 (а.с. 6а).

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських для забезпечення проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з в установлений законом спосіб, а із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю водія ОСОБА_1 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.

Доводи захисника про недопустимість наданого відеозапису в якості доказу через те, що він не є безперервними, суд вважає необґрунтованими і такими, що на увагу не заслуговують, оскільки відеозапис відповідає положенням ч.1 ст.251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які, крім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Так, згідно долучених до матеріалів справи відеозаписів є очевидним, що цей запис всупереч доводів захисника є безперервним, записаний на диску трьома файлами, здійснювався поліцейським, який формував справу про адміністративне правопорушення за безпосередньою участю водія ОСОБА_1 , а зафіксовані на цьому відеозаписі фактичні обставини правопорушення мали місце у реальності та не спотворені.

Так, на відеозаписах зафіксований рух т/з, обставини його зупинки та спілкування поліцейського із ОСОБА_1 на місці зупинки т/з під його керуванням, в ході якої ОСОБА_1 сам підтвердив, що вжив спиртне, а тому недотримання останнім імперативних вимог ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому цей протокол містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування особою т/з у стані сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 2.9а ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Крім того, необхідно пам`ятати, що згідно приписів ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та «Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан», на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух т/з. Під час дії комендантської години ЗСУ, Держспецтрансслужба, НГУ, ДПС, НП, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи НП для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, т/з, багажу та вантажів, які ними перевозяться. Уповноважена особа має право зупиняти т/з та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи т/з або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Наведені вимоги узгоджуються і з положеннями ст. 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію», тому зупинення під час дії комендантської години поліцейськими т/з під керуванням ОСОБА_1 , є законним і необхідним, а доводи захисника з цього приводу про безпідставність зупинки не підлягають задоволенню.

Що стосується доводів захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння повинен був проводитись виключно посадовою особою ВСП, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки положення ст.266-1 КУпАП не розповсюджуються на учасників дорожнього руху (у даному випадку водіїв чи осіб, які керують т/з), так як передбачає виключно порядок проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і навпаки не регламентує відсторонення осіб від керування т/з, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ст.266 КУпАП).

Крім того, необхідно зауважити, що саме Правила дорожнього руху України відповідно ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому вимога поліцейських до водія ОСОБА_1 про зупинку т/з і проходження огляду на стан сп`яніння відповідає легітимній меті та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

Тобто, вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною, тому у вказаному випадку необхідно розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово особа, яка керує т/з спочатку визначається як водій, а вже потім як військовослужбовець, який при керуванні т/з може бути при виконанні службових обов`язків або навпаки не бути при виконанні службових обов`язків.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, він одночасно був учасником дорожнього руху і керував цивільним т/з Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 , у власних справах, тому повинен був виконувати вимоги п. 2.9а ПДР і ст. 266 КУпАП.

Крім того, застосований при проведенні огляду ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 8610, № ARВF-0423, пройшов останнє калібрування 25.11.2024 та чинний до 25.11.2025, згідно свідоцтва про повірку (а.с. 34). Тобто, враховуючи дату останнього калібрування технічного приладу, яким було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 25.11.2025 та дату проведення такого огляду 04.08.2025, підстави ставити під сумнів справність даного технічного пристрою відсутні. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 складає один рік, внаслідок чого поліцейські мали право використовувати цей засіб упродовж одного року з цієї дати, не ставлячи під сумнів його справність.

У разі ж наявності яких-небудь сумнівів в законності проведеного щодо нього огляду водій ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пред`явити вимогу поліцейському надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також ставити питання (у разі незгоди) про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але такими правами ОСОБА_1 не скористався.

Невручення ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, коли таке направлення працівниками поліції має бути надане саме закладу охорони здоров`я, прослідувати до якого останній відмовився, погодившись з результатами проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння, жодним чином не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого правопорушення.

Під час дослідження матеріалів справи, судом не встановлено порушень вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, які мали б наслідком закриття провадження у справі.

У зв`язку з цим, заслухавши пояснення захисника та дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням встановлених обставин справи та відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Щодо доводів захисника про необхідність застосувати аналогію закону шляхом поширення дії ст.69 КК Україні на положення КУпАП та можливості призначення ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобам, суд враховує, що КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

А відповідно до вимог ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Ті обставини, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що йому це право зараз потрібно першочергово саме для несення військової служби, не можуть стати підставами для незастосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку, порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

У відповідності до ст.307, ч.2 ст.308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА