ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/992/24 Номер провадження 33/814/301/25Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю захисника Дворника О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, працюючий оператором в АТ «Укртатнафта», маючий двох неповнолітніх дітей,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 27 січня 2024 року в 00 год. 19 хв., в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем ЗАЗ SENS, днз НОМЕР_1 , по просп. Лесі Українки, 36, в м. Кременчуці Полтавської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager ARND 0019 тест № 140, результат 0,39%.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.

При цьому стверджує, що алкогольні напої не вживав, лише перед поїздкою випив дві банки безалкогольного пива.

Наголошує, що змушений був сісти за кермо у зв`язку з тим, що дружина отримала травму голови та потребувала допомоги, а швидка медична допомога тривалий час не приїжджала.

Вважає, що його організм виробляє алкоголь, рівень якого вище допустимого законом.

Зазначає, що не встиг зібрати документи для проведення призначеної місцевим судом експертизи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Обставини керування ОСОБА_1 27 січня 2024 року у стані алкогольного сп`яніння автомобілем ЗАЗ SENS, днз НОМЕР_1 , по просп. Лесі Українки, 36 в м. Кременчук Полтавської області підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №714154 від 27 січня 2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою результатів огляду приладом Alcotest Drager (результат 0,39 проміле, тест №140), а також матеріалами відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про наявність в його діях крайньої необхідності були належним чином перевірені суддею місцевого суду та не знайшли свого підтвердження.

Згідно зі ст.18 КпАП України не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає за наявності відповідної підстави, яка характеризується двома елементами: небезпекою, що безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам особи, суспільства або держави та обстановкою, що свідчить про неможливість усунення цієї небезпеки іншими засобами, крім заподіяння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам.

Наявності однієї лише небезпеки ще недостатньо для виникнення стану крайньої необхідності.

Цей стан тому і визнається станом крайньої необхідності, що викликається такою обстановкою, за якої особа вимушена вдатися до заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам як до останнього, крайнього засобу усунення небезпеки, що загрожує та припускає лише активну поведінку суб`єкта.

Тому, якщо в обстановці, що склалася, в особи були засоби усунення небезпеки, не пов`язані із необхідністю заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам, то це означає, що особа не знаходилася у стані крайньої необхідності.

З матеріалів справи видно, що після зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 дійсно зазначав, що віз дружину до лікарні зв`язку з отриманою нею вдома травмою голови. Разом з тим, скаржником не наведено жодного доказу на підтвердження того, що навіть за таких обставин надати допомогу дружині неможливо було іншим шляхом (наприклад: скористатися послугами таксі або викликати швидку допомогу).

Всупереч доводам апеляційної скарги, ОСОБА_1 ініціював виклик швидкої медичної допомоги вже після зупинки його працівниками патрульної поліції, що підтверджується відеозаписом події.

Твердження апелянта про наявність в його організмі певних особливостей, внаслідок чого рівень алкоголю у видихуваному ним повітрі є вищим, ніж дозволений Законом, є необґрунтованими.

Так, згідно з постановою судді місцевого суду від 30 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання наявності у ОСОБА_1 «синдрому автоброварні».

Разом з тим, як зазначив експерт у висновку №133 від 24 вересня 2024 року, відсутня можливість провести відповідну експертизу через ненадання порушником необхідної для проведення дослідження медичної документації.

Крім того, стороною захисту не надано даних, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 певних особливостей організму, які б могли спричинити перевищення максимально допустимого рівня алкоголю у видихуваному ним повітрі також і до суду апеляційної інстанції.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 КпАП України, про що той власноруч розписався і будь-яких зауважень при цьому не мав.

При цьому, будь-яких зауважень, заяв чи скарг за результатами проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не висловлював та не прохав про проведення відповідного огляду у закладі охорони здоров`я.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою як передбачено приписами ст.255 КпАП України та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.