Номер провадження: 33/813/1958/25
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 вересня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01.09.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч)гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Як вбачається з постанови суду, в провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 407768 від 31.07.2025 року вбачається, що 31.07.2025 року, о 04 годині 14 хвилин, за адресою: м. Одеса, вул. Інгдезі, 11/4, водій ОСОБА_1 , керував електричним транспортним засобом (електросамокат Jet), у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад Alcotest Drager 7510. Результат тесту 1,74% проміле, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись з зазначено постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянтом вмотивовано тим, що він є військовослужбовцем та продовжує брати участь у забезпеченні державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, а тому обмежений в можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки здебільшого перебуває в районі бойових дій та лінії бойового зіткнення. Крім того, апелянт акцентує увагу на тому, що з повний текст судового рішення не отримував, а відтак був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу та викласти в ній мотиви не згоди з рішенням суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи та всебічно не з`ясував всіх обставин події у зазначеній справі. Викладені в постанові висновки суду про наявність в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Сидоренко В.В. подані доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначається, що оскаржувана Постанова прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Акцентується увага на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів не вбачається, яким саме чином працівник поліції встановив наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки працівниками поліції не була встановлена поведінка ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 адекватно реагував на питання працівників поліції, його розмова була логічною, спокійною, відповідала характеру подій, будь-яких проявів неадекватної поведінки він не припускався. Захисником наголошується, що припущення поліцейського про ознаки наркотичного чи алкогольного сп`яніння, які поліцейський вбачає в особі, яка керує транспортним засобом, повинні бути обґрунтованими. Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку. З наведених обставин, захисник вважає, що працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 однак сп`яніння.

Також, захисник зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення у даному випадку, так як електросамокат JET не є транспортним засобом під час керування яким водій на вимогу поліцейського повинен пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

На додаток, захисник вважає, що дії ОСОБА_1 , як військовослужбовця повинні були кваліфікуватись за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Зазначена норма співвідноситься з ч. 1 ст. 130 КУпАП як спеціальна та загальна і за правилами кваліфікації при конкуренції норм дії ОСОБА_1 можуть бути кваліфіковані за загальною нормою при наявності ОСОБА_1 спеціальної. При цьому, суд самостійно не може змінити кваліфікацію дій на ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки щодо ОСОБА_1 протокол за вказаною статтею спеціальним суб?єктом не складався і останній від нього в суді не захищався.

Захисник звертає увага на те, що матеріали справи не містять направлення до медичного закладу, та пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Таким чином, працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп?яніння, а тому відповідно до ст. 266 КУПАП огляд вважається недійсним. І взагалі, у відповідності до відео з нагрудних камер поліцейських вбачається грубе зловживання працівником поліції свої посадових обов?язків, що відобразилося обмеженням права ОСОБА_1 на отримання правової допомоги для захисту своїх прав, що свідчить про порушення поліцейськими нормативно-правових актів, а також порушення прав людини, що гарантовані Конституцією України, в якій пріоритетними є права людини та верховенство права.

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сидоренко В.В. апеляційний суд, дійшов наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено судом першої інстанції 01 вересня 2025 року без участі ОСОБА_1 ..

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та приймає участь у бойових діях, про що ним було надано відповідні документи.

26.09.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу.

Загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуваній постанові надано 11.09.2025 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови ОСОБА_1 слід поновити.

З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко В.В., який просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 407768 від 31.07.2025 року; чеком приладу Alcotest Drager 7510, результат тесту 1,74% проміле; Актом огляду на стан сп`яніння, а також відеозаписом з місця вчинення правопорушкення.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 407768 від 31.07.2025 року «31.07.2025 року, о 04 годині 14 хвилин, за адресою: м. Одеса, вул. Інгдезі, 11/4, водій ОСОБА_1 , керував електричним транспортним засобом (електросамокат Jet), у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад Alcotest Drager 7510. Результат тесту 1,74% проміле, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306». В протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначено, що він не був за кермом т.з.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен надати докази, які доводять, зокрема факт наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в якості додатків до протоколу було долучено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції котрі в свою чергу, повинні повністю фіксувати та в подальшому відтворювати події, що відбувалися в день складення відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту руху трьох електричних самокатів та закінчуючи проходженням огляду на стан сп`яніння і складенням відповідного протоколу, оскільки згідно диспозиції вказаної статті, відповідальність настає саме за керування електричним самокатом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, слід зазначити, що проаналізувавши долучений до матеріалів справи диск, апеляційний судом встановлено, що наявний відеозапис не містять відео фіксування інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже відеозапис (з нагрудних камер працівників поліції) починається з моменту, як співробітники поліції їдуть за трьома самокатами які рухаються по дорозі, інший відеозапис починається вже як співробітники поліції спілкуються з ОСОБА_1 та в подальшому фіксує пропозицію працівників поліції щодо проходження огляду, проходження такого огляду, складення відповідного адміністративного матеріалу та ознайомлення ОСОБА_1 з результатами тесту та складеним протоколом. Проте, ні самого моменту зупинки електричного самокату під керуванням ОСОБА_1 , ні безпосередньо фіксування керування останнім даним електричним самокатом зазначений відеозапис, на який посилається суд першої інстанції, не містить. Крім того сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції заперечував факт керування транспортним засобом, та наголошував що транспортним засобом керувала дівчина, яка також була присутня на наданому відеозаписі. Співробітники поліції в спілкуванні між собою та ОСОБА_1 вказували, що на відеозаписі який фіксував рух електросамокатів не вбачається, що саме ОСОБА_1 був за кермом електросамокату.

Таким чином, якщо у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає доказів керування транспортним засобом, то огляд на стан сп`яніння є нечинним, оскільки відсутній головний елемент правопорушення факт керування транспортним засобом. Відсутність доказів керування означає, що подія правопорушення, яка є підставою для складання протоколу та проведення огляду, не відбулася.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які маються в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, відеозапис, який не містить факту керування, не можуть бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Тому, позиція захисту, щодо не керування ОСОБА_1 самокатом, підтверджується відсутністю таких доказів у матеріалах справи.

Доводи захисту, щодо порушення працівниками поліції процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, та відсутність направлення на огляд до медичного закладу як і пропозиції проведення такого огляду, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки з вищезазначених підстав огляд визнаний нечинним.

З приводу тверджень захисту, що електросамокат JET не є транспортним засобом під час керування яким водій на вимогу поліцейського повинен пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, апеляційний суд вважає за потрібним зазначити наступне.

Також, апеляційний суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Особа, яка керує електросамокатом, є учасником дорожнього руху - водієм, електросамокат офіційно визнається транспортним засобом, за керування яким з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на встановлення такого стану у встановленому законом порядку, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП.

Таким чином, не всі доводи захисту заслуговують на увагу, але відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов