ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4691/25 Номер провадження 33/814/1015/25Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Кінаш Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою, АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 16 липня 2025 року о 22:24 год в м. Кременчук Полтавської області в Крюківському районі по вул. Олександра Халаменюка, буд. 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, проте відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до постанови судді, своїми діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

З постановою судді не погодився ОСОБА_1 який в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2025 року по справі № 537/4691/25, та ухвалити нову постанову, якою провадження закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівники поліції під час складення матеріалів допустили численні порушення, а саме: що на відеозаписі відсутня фіксація ознак наркотичного сп`яніння; ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння; оформлення протоколу відбувалося від час сигналу «Повітряна тривога»; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є неналежним доказом, оскільки складене з попущеннями; вказує що відеозапис не відображає весь перебіг подій; звертає увагу, що самостійно пройшов огляд та отримав негативний результат.

Також, в апеляційній скарзі порушується питання поновлення строку на апеляційне оскарження, як пропущеного з поводжених причин.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засідання в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кінаш Т.В. апеляційну скаргу підтримали та просили закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що постанова суду винесена за його відсутності, а з постановою скаржник ознайомився 13 жовтня 2025 року, коли отримав її в суді першої інстанції.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно зі статті 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова місцевого суду прийнята 02 жовтня 2025 року, участі у розгляді справи ОСОБА_1 не брав, що можна встановити з мотивувальної частини постанови суду, копію постанови скаржником отримано 13 жовтня 2025 року (а.с.43), як ним зазначено в апеляційній скарзі, а апеляційну скаргу подано 22 жовтня 2025 року, тобто в 10-ти денний строк з моменту ознайомлення з постановою суду першої інтсанції.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

Щодо оскаржуваної постанови

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно частини 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З письмових матеріалів справи та переглянутих відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , за порушення пункту 31.4.7е ПДР України, під час спілкування з останнім, у працівників поліції виникли підозри щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі.

Надавши оцінку доказам у справі, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується апеляційний суд.

Щодо доводів апеляційної скарги

Твердження скаржника, що відеозапис не містять доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння спростовуються вище вказаним відеозаписом.

Відповідно до пункту 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. З відеозапису вбачається, що о 22:44:48 год, вище вказані ознак були встановлені працівником поліції під час складення постанови про адміністративне правопорушення за порушення пункту 31.4.7е ПДР України та названі водієві.

Твердження скаржника, що він не відмовлявся від проходження огляду не заслуговують на увагу, оскільки з переглянутого відеозапису встановлено, що о 22:44:21 год працівник поліції пропонує водієві пройти огляд; о 22:44:48 год повідомляє, що за відмову від проходження огляду також передбачена відповідальність; а о 22:45:13 год ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння. Зауваження скаржника, що бодікамера від час відмови не фіксує обличчя ОСОБА_1 не дає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки під час надання пояснень при складенні протоколу та фіксації оформлення матеріалів останній жодного разу не вказав, що не відмовлявся від проходження огляду.

Дійсно, суд апеляційної інстанції погоджується, що оформлення матеріалів відбувалося під час сигналу «Повітряна тривога», але під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останні жодного разу не звернув увагу на цей факт, як і не просив працівників поліції зупинити оформлення протоколу та пройти до укриття, що також не дає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Посилання, що відеозаписи не фіксують весь час особу ОСОБА_1 не спростовує висновків суду про доведеність вини останнього, оскільки відповідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Ссуду від 08 травня 2025 року у справі № 207/722/23 де вказано «Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої.», з переглянутого відеозапису вбачається, що бодікамера зафіксована на форменому одязі, подальше пересування працівника поліції призводить до переміщення камери, що не є порушенням.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відбувалася безперервна фіксації подій.

Доводи ОСОБА_1 , що направлення є неналежний доказ не спростовує висновків суду першої інстанції зважаючи на викладене нижче.

Положеннями Інструкції № 1452/735 та ст. 266 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, складення направлення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та долучення його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення взагалі не передбачається, як і вручення водієві копії направлення на огляд водія транспортного засобу у разі його складання, оскільки воно виготовляється для медичного закладу.

З приводу самостійного огляду на стан сп`яніння суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Згідно частин 4, 5 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З вищевказаного вбачається, що нормами чинного законодавства встановлені часові межі та певний порядок доставлення водіїв транспортних засобів поліцейськими до медичного закладу, якому надається право на проведення огляду на стан сп`яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 98 від 17 липня 2025 року проведений за відсутності поліцейських, після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, за власною заявою ОСОБА_1 та в порушення часових проміжків встановлених статтею 266 КУпАП і не спростовує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що відмова від проходження на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а проведення огляду уже після вчинення адміністративного правопорушення не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді першої інстанції.

Висновки суду

Отже, вищенаведені доводи які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статей 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2025 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль