ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Каси Г.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Рудяка С. О.

прокурора Шевченка В. П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новокрасне, Арбузинського району, Миколаївської області, директор КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Відповідно контракту ОСОБА_1 обіймає посаду директора КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» з 01.11.2021. Відповідно до розпорядження міського голови №289-р від 28.10.2024, строк дії трудового договору з ОСОБА_1 продовжено до 01.11.2029.

Таким чином, ОСОБА_1 , який обіймає посаду директора КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня», відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 1 Примітки до ст.172-7 КУпАП, відноситься до осіб на яких поширюється дія цього Закону, та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради та будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону та в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив вищестоящий орган (орган управління), про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішень, а саме: укладання та підписання договору №29 від 19.06.2023 щодо оренди майна з ТОВ «Алекс медінвест», власником та керівником якого є ОСОБА_2 , з яким він пов`язаний іншими позаслужбовими стосунками та вчинив дії, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме уклав та підписав вказаний договір.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради та будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме, уклав та підписав договір №29 від 19.06.2023 (щодо оренди майна) з ТОВ «Алекс медінвест», власником та керівником якого є ОСОБА_2 , з яким він пов`язаний іншими позаслужбовими стосунками.

Окрім того, протягом 2022 - 2023 років між КНП «ЮМБЛ» та ТОВ «Алекс медінвест» укладено ще 8 договорів щодо оренди приміщень, які належать до власності лікарні загальною площею більше 300 кв.м. Всі ці договори укладалися за результатами проведення електронного аукціону, у 8-ми останніх випадках в аукціоні приймало участь лише ТОВ «Алекс медінвест» ОСОБА_2 та фактично без жодної конкуренції ставало переможцем вказаних аукціонів з мінімальною вартістю орендної плати. При реєстрації на участь в аукціоні учасники надають інформацію, в тому числі щодо кінцевого беніфіціарного власника, а тому директор КНП «ЮМБЛ» ОСОБА_1 чітко усвідомлював, що власником ТОВ «Алекс медінвест» є особа, з якою він пов`язаний іншими позаслужбовими стосунками, зумовленими, в тому числі, родинними зв`язками.

Відповідно до листа КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» №3747/01-03 від 06.11.2024, директором ОСОБА_1 жодних повідомлень до вищестоящого органу (органу управління) про наявність конфлікту інтересів під час укладання договору з ТОВ «Алекс медінвест» не направлялось. Таким чином, директор КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 в установлений законом термін та порядок про виникнення реального конфлікту інтересів не повідомив та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - вчинення дій та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Зазначив, що судом першої інстанції проігнороване клопотання про закриття провадження через закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. Вказав, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два роки з моменту вчинення адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_1 та його захисник Рудяк С. О. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор Шевченко В. П. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову залишити без змін.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Положеннями ч. 4 ст. 277 КУпАП передбачено, що строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та у вчиненні дій та прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є правильними.

В цій частині оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП підтверджується доказами, на які у оскаржуваному рішенні послався суддя місцевого суду.

Аналіз досліджених доказів свідчить, що директор КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 та директор ТОВ «Алекс медінвест» ОСОБА_2 пов`язані між собою позаслужбовими стосунками, зумовленими в тому числі родинними зв`язками, зокрема ОСОБА_2 є вітчимом дружини ОСОБА_1 .

Окрім того, у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявна спільна нерухомість, про що директором КНП зазначено у щорічній декларації, також останні неодноразово вказували місцем проживання одну й ту ж адресу, а саме АДРЕСА_2 . Вказану адресу також надано при реєстрації права власності на транспортні засоби.

Разом з тим, 19 червня 2023 року між КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» в особі директора ОСОБА_1 та ТОВ «Алекс медінвест» в особі керівника ОСОБА_2 укладено договір №29 щодо оренди майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста, а саме приміщень №29, 31 які знаходяться на 1-му поверсі поліклініки загальною площею 37,4 кв.м.

Відповідно до листа КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» №3747/01-03 від 06 листопада 2024 року директором ОСОБА_1 жодних повідомлень до вищестоящого органу (органу управління) про наявність конфлікту інтересів під час укладання договору з ТОВ «Алекс медінвест» не направлялось.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2 та п. 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що встановлена адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, підтверджена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює висновки суду першої інстанції в цій частині, а посилається лише на ту обставину, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Також захисник до суду надіслав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП. На переконання захисника, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення та встановлення вини особи у його вчиненні.

Із зазначеними доводами захисника суд частково погоджується, з огляду на таке.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу. Законом не передбачено поновлення або продовження строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ст. 38 КУпАП.

Статтею 38 КУпАП врегульовані строки, після спливу яких, за умови доведення винуватості, накладення адміністративного стягнення на особу виключається.

Так, протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, стосовно ОСОБА_1 складені 22.01.2025.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.10.2024 уповноваженою посадовою особою Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, розташованого у м. Миколаєві, надіслано запит щодо надання копій договорів та інших документів, необхідних для збору доказів, відповідно до надісланого Южноукраїнською міською радою повідомлення щодо можливого вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (а. с. 21-24).

При прийнятті рішення в частині обчислення процесуального строку, у період якого, на переконання судді, можливо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя врахував, що у зв`язку із неодноразовою неявкою ОСОБА_1 для розгляду протоколів про адміністративне правопорушення у даному провадженні були зупиненні строк розгляду справи та провадження по справі.

Так, з матеріалів справи слідує, що постановами Південноукраїнського міського суду Миколаївської області неодноразово зупинено строк розгляду справи та провадження у справі, а саме: постановою від 05 березня 2025 року до 18 квітня 2025 року; постановою від 18 квітня 2025 року - до 08 травня 2025 року; постановою від 08 травня 2025 року - до 29 травня 2025 року; постановою від 29 травня 2025 року - до 26 червня 2025 року; постановою від 26 червня 2025 року- до 10 липня 2025 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що датою виявлення адміністративних правопорушень є 23 жовтня 2024 року, тобто дата, коли уповноважений суб`єкт дізнався про факти неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та про прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Окрім того, врахувавши строк зупинення строку розгляду справи та провадження у справі, суд дійшов висновку, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не сплинув, а тому не вбачав підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В цій частині суддя припустився помилки.

Суд звертає увагу, що моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою.

Згідно висновку Верховного Суду (лист від 09.04.2021 № 1089/0/2-21), виявити адміністративне правопорушення означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо).

Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

За висновком Верховного Суду, моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою.

З урахуванням наведеного, у даній справі про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, моментом виявлення правопорушень слід вважати день складання протоколів про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою 22.01.2025, а датою вчинення 19.06.2023, коли укладені договори з порушенням закону.

Як прокурор у своїх висновках, так і суддя при прийнятті оскаржуваного рішення хибно вважали, що на момент його прийняття строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не сплив.

Хоча суддя, керуючись вимогами ч. 4 ст. 277 КУпАП, приймала рішення про зупинення строку розгляду справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, але рішення про зупинення провадження зазначеною нормою закону не передбачено. В порядку ч. 4 ст. 277 КУпАП передбачено лише зупинення строку розгляду справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, а не провадження. В такому випадку, зупинення строку розгляду не зупиняє перебігу процесуального строку, визначеного ч. 4 ст. 38 КУпАП, протягом якого до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і момент виявлення правопорушення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, а тому в разі їх закінчення, провадження у справі підлягає закриттю.

Отже, за положеннями ч. 4 ст. 38 КУпАП, хоча адміністративні правопорушення виявлені 22.01.2025, але адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено не пізніше двох років з дня його вчинення, тобто в даному випадку не пізніше 19.06.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 прийнята судом 10.07.2025, тобто поза межами строків, встановлених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Суд першої інстанції не звернув увагу на закінчення на момент розгляду справи строків, встановлених ст. 38 КУпАП, що потягло прийняття неправильного рішення в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

У поданому до суду клопотанні про закриття провадження у справі з урахуванням вимог ч.4 ст. 38 КУпАП, захисник Рудяк С. О. зазначає, що КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Разом з тим, ці доводи не є слушними, оскільки правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зі змісту положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (тобто з реабілітуючих підстав).

Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини, на неї не може бути накладено адміністративне стягнення.

Водночас, стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи та навести про це в мотивувальній та резолютивній частинах постанови.

Крім того, ст. 80 КУпАП встановлюється обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні, чи ні.

Отже, всупереч наведеним захисником доводам, суд зазначає, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Судом не встановлені підстави для закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративних правопорушень. Ані ОСОБА_1 , ані його захисник не навели жодного мотиву на спростування висновків судді в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень. Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, а просить провадження у праві закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, тобто з нереабілітуючої підстави, висновки суду першої інстанції щодо доведеності його вини у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень судом апеляційної інстанції не перевіряються та вважаються такими, що встановлені правильно.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню, якою ОСОБА_1 слід вважати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, - скасувати та прийняти нову постанову.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова