Справа № 346/3268/25
Провадження № 33/4808/631/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 та його захисника Волосянка Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови, 16.06.2025 року о 05:45 год. в м. Коломия, по вул. Івана Богуна, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi 80», д.н.з. « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було забезпечено його право на захист. Він заявляв клопотання про залучення адвоката, але суд першої інстанції не виконав цієї вимоги. Зазначає, що його вина не є доведеною поза розумним сумнівом. Він не мав ознак алкогольного сп`яніння, такі знаки не були виявлені працівниками поліції, а тому не було підстав для проведення огляду. В матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, а суд першої інстанції не виконав завдання щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.08.2025 року апеляційну скаргу йому було повернуто у зв`язку з відсутністю в ній підпису, хоча первинна апеляційна скарга була подана в межах строку на оскарження. Враховуючи те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторному зверненню до суду апеляційної інстанції, 13.08.2025 року апелянт після усунення її недоліків повторно подав до апеляційного суду.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Волосянко Р.О. в судовому засіданні апеляційного суду підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 дав пояснення, згідно яких, він є ветераном війни - учасником бойових дій та проходив службу в ЗСУ. В день події він на автомобілі під`їхав до двору своїх знайомих. Вслід за ним під`їхали працівники ТЦК з працівниками поліції, які почали питати про документи. Він, будучі впевненим у наявності всіх військових документів, почав питати причину зупинки. Тоді працівники поліції почали перевіряти його водійські документи. Після цього, вони запропонували продути алкотестер, хоча не сказали, які для цього підстави. Ніяких підозр у його тверезості, як водія транспортного засобу, у працівників поліції не виникло, хоча спілкування відбувалося протягом тривалого часу. За таких обставин вважає незаконною вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому була присутня його знайома, яка вийшла з власного двору, біля якого відбувалася розмова з поліцейськими, проте її не опитали в якості свідка.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника, допитавши ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис та дослідивши інші докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своєчасно подав апеляційну скаргу, проте забув поставити в ній свій підпис, що стало причиною повернення скарги судом та незначного пропуску строку на оскарження. З метою відновлення доступу особи до правосуддя, слід визнати поважними такі причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та поновити строк.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Верховний Суд України неодноразово звертав увагу місцевих судів на обов`язок проведення якісного розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачені ст.130 КУпАП, та ретельної перевірки обставин викладених в протоколі.

Проте, суд першої інстанції зазначених вимог КУпАП та роз`яснень ВС не дотримався, не надав належної правової оцінки дослідженим доказам та не навів їх аналіз, щодо доведеності кожної обставини обвинувачення.

В результаті наведених порушень, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що 16.06.2025 року о 05:45 год. в м. Коломия, по вул. Івана Богуна, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi 80», номерний знак « НОМЕР_1 ».

Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер та автомобільного відеореєстратора працівників поліції.

Проте, з відеозаписів не вбачається, що водій ОСОБА_1 має зовнішні ознаки сп`яніння (порушення мови та порушення координації рухів), які зазначені в протоколі. Про ознаку «запах алкоголю з порожнини роту» також не свідчить жоден доказ, оскільки свідки залучені не були.

Також, на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що протягом тривалої розмови з водієм ОСОБА_1 , він вийшов з автомобіля, рухався, ходив, стояв поруч з працівниками поліції та військовими, проте жоден з них не висловив виявлення у Середюка ознак алкогольного сп`яніння, які були зазначені у протоколі. Пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння не була мотивована жодним чином.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, апеляційний суд виходить з вимог ст.266 КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі «Інструкція»), ЗУ «Про Національну поліцію» (далі «Закон»).

Згідно ч.1 ст.7 Закону, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ч.1 ст.30 Закону, поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені КУпАП та КПК України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Як передбачено ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зазначені норми права передбачають, що огляду на стан сп`яніння підлягають лише ті водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Це узгоджується і з іншими нормами діючого законодавства.

Так, згідно п.2 р.І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки алкогольного сп`яніння передбачені Інструкцією та їх наявність підлягає доказуванню поряд з іншими обставинами справи.

Крім того, згідно ч.2 ст.7 Закону, обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно ч.1 ст.29 Закону, поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно до п.9 ст.31 Закону, окрім іншого, до превентивних поліцейських заходів відноситься застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно п.4 ч.1 ст.40 Закону, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.

Сукупний аналіз наведених норм права та встановлених апеляційним судом обставин вказує, що працівники поліції порушили вимоги діючого законодавства, зокрема, вимагали від водія пройти огляд із застосуванням спеціального технічного засобу: без наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння; без повідомлення йому про причини застосування до нього превентивних заходів; без доведення до його відома нормативно-правових актів, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновків, що відмова водія ОСОБА_1 виконувати необґрунтовану та безпідставну (незаконну) вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, не порушує п.2.5 ПДР та не утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в результаті такого поліцейського заходу превентивного характеру (огляду), відбулось би незаконне обмеження прав і свободи людини.

Що стосується Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), він не має вирішального значення, оскільки цей документ складається лише за результатами проведеного огляду (п.10 р.ІІ Інструкції). У даному випадку огляд не проводився внаслідок відмови водія. Крім того, у даний акт внесені відомості щодо ознак алкогольного сп`яніння, які не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (акт обвинувачення) та постанові суду першої інстанції не підтверджуються наявними у справі належними та допустимими доказами.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт