Справа № 466/7527/25 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О. Ф.
Провадження № 33/811/1503/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Пашука Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 / сімнадцять тисяч / гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 /шістдесят/ копійок.

Згідно з постановою судді, полковник ОСОБА_1 будучи уповноваженою особою, перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч розпорядженню Генерального штабу Збройних Сил України від 20.06.2025 року №14407/дск та розпорядженню начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.06.2025 року №1159/9/8093 не виконав вимоги даних розпоряджень, що призвело до непризову військовозобов`язаних, доставлених працівниками Національної поліції України в період з 01 по 18.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та невнесення відповідних змін відносно військовозобов`язаних до ЄДРВ. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що призову підлягають придатні за станом здоров`я військовозобов`язані. Зауважує, що серед повноважень керівника ТЦК та СП відсутнє право контролю за роботою військово-лікарської комісії, а члени військово-лікарських комісій не є працівниками територіального центу комплектування та соціальної підтримки. У зв`язку із значною завантаженістю та безперервним проведенням мобілізаційних заходів інформація в СДРВ вноситься з запізненням, тому за таких умов відсутня реальна можливість діяти відповідним чином та в повному обсязі виконувати службові обов`язки.

Разом з тим ОСОБА_2 за рішенням ВЛК скерований на дообстеження, ОСОБА_3 наркозалежний та знаходиться на тимчасовій замісній терапії, що підтверджено посвідченням пацієнта, ОСОБА_4 за рішенням ВЛК скерований на дообстеження. Дані факти відображені в протоколі. З огляду на викладене вищевказані громадяни не призвані з об`єктивних причин. Також в протоколі зазначено про порушення військового обліку військовозобов`язаними.

Заслухавши пояснення учасників в судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до частини 2 статті 172-15 КУпАП, недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого процитованою вище нормою, є військові службові особи, до числа яких відноситься і полковник ОСОБА_1 , який обіймає посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 74 Постанови №560 військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.

Пунктом 78 Постанови №560 встановлено, що контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП що підтверджується: протоколом №13 про військове адміністративне правопорушення від 30.07.2025, копією розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , копією списку військовозобов`язаних, які в період з 01 по 18.06.2025 були доставлені Національною поліцією до ТЦК та СП але не були призвані на військову службу під час мобілізації; копіями картотек військовозобов`язаних, копіями довідок про доставлення до ТЦК та СП.

Статтею 59 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний зокрема знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань.

У протоколі відображені відомості про те, що ОСОБА_1 не забезпечив направлення і проходження ВЛК такими особами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, у матеріалах справи наявні відомості про те, що ОСОБА_2 за рішенням ВЛК скерований на дообстеження, ОСОБА_3 наркозалежний та знаходиться на тимчасовій замісній терапії, ОСОБА_4 за рішенням ВЛК скерований на до обстеження та зазначено відомості про стан їх здоров`я, які стали підставою такого до обстеження.

Проте, в ЄДРВ скерування на ВЛК не було сформовано. Інформацію щодо направлення військовозобов`язаних на ВЛК та створення повістки для проходження ВЛК в ЄДРВ не внесено.

Згідно із пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП.

Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.

Відтак з урахуванням наведеного висновки судді місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, є обґрунтованими.

Водночас, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення апеляційний суд враховує те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі урахував дані особи-порушника, сімейний стан та матеріальне становище, характер та обставини вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнав вину, а також враховуючи вищенаведені обставини, за яких мало місце вчинене ОСОБА_1 діяння, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що на переконання апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційного суду вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

На переконання судді апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк