Справа № 466/7898/25 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О. І.
Провадження № 33/811/1744/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Фецяка Василя Ярославовича на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до постанови, 14 серпня 2025 року о 13:14 год. у м. Львові по вул. Шевченка-Молодіжна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом під впливом лікарських препаратів (блідість шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд пройшов в лікаря нарколога в м. Львові по вул. Кульпарківська, 95 та згідно висновку лікаря від 14.08.2025 перебував під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На згадану постанову представник ОСОБА_1 , адвокат Фецяк В.Я. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Заявляє, що під впливом лікарських препаратів чи в стані будь-якого іншого сп`яніння не перебував, а дослідження у медичному закладі проводилося лише за допомогою швидкого тесту, без лабораторного дослідження, що підтверджується відповіддю із КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень». Судом першої інстанції, на думку апелянта, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення додаткового дослідження, оскільки швидкісний тест забезпечує лише якісний попередній аналітичний результат.

Заслухавши ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Проте, такі вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дав їм належної оцінки.

За диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

При цьому, відповідно до п.п.3, 4 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння обстежуваної особи. А відповідно до положень п.15 розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

У відповідності до п.п.2, 9, 17, 21розділу ІІІ Інструкції огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції покликався, зокрема, як на докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422903, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001656 та іншими матеріалами справи.

Разом з тим, із наведений законодавчих норм видно, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422903, зазначено «блідність шкіри обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці». Фактично працівники патрульної поліції виявили у ОСОБА_1 лише одну встановлену Інструкцією ознаку сп`яніння, що стало підставою для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції пояснив, що внаслідок перебування у зоні активних бойових дій отримав контузію, яка зумовила емоційну реакцію, на ситуацію, що склалася. Зупинку транспортного засобу працівниками патрульної поліції, він вважав безпідставною, що його сильно обурило, та виразилось у емоційній манері спілкування із працівниками патрульної поліції. Доказів порушення ним правил дорожнього руху, зокрема неувімкнення повороту ліворуч при звужуванні правої смуги вліво працівники поліції на його вимогу не надали, натомість запропонували пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Надалі почалася емоційна словесна перепалка, яку працівники поліції розцінили як неадекватну поведінку та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Згадане підтверджується свідоцтвом про хворобу №3004 (а.с.19).

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001656 від 14 серпня 2025 року, складеному лікарем КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані «під впливом лікарських препаратів знижують увагу та швидкість реакції», зокрема лікарем встановлено наявність речовини бензодіазепіну у біологічному середовищі ОСОБА_1 .

Із матеріалів відеофіксації правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився лікарем в медичному закладі за допомогою експрес-тесту для виявлення наркотичної речовини у сечі.

Пунктом 9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.Порядок збереження та транспортування ємностей визначений п. 10 Розділу ІІІ цієї Інструкції.

Поряд із цим, з відеозапису, долученого до матеріалів справи встановлено, що всупереч даній нормі не було дотримано цієї вимоги медичною установою, де проводився огляд. Встановлено, що біологічне середовище було відібрано в одну ємність, в якій було проведено дослідження тест-смужками.

Так, із оглянутого апеляційним судом відеозапису (диск №2, clip -18, 14:33) видно, що працівник медичного закладу пояснює ОСОБА_1 : «я зараз при вас роблю тест на наркотичні речовини, а ви будете стояти і дивитися, добре? ». Тому апеляційний суд ставить під обґрунтований сумнів те, що експрес тест біологічного середовища, а саме сечі ОСОБА_1 у медичному закладі проводився двічі, оскільки згадане не доводиться матеріалами справи.

Як видно із матеріалів справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Фецяк В.Я. клопотав про призначення додаткового дослідження, витребував у зв`язку з цим копію акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №001656 від 14 серпня 2925 року, проте, як видно із оскаржуваної постанови, таке клопотання було залишено відкритим, без обґрунтування.

Також, відповідно до п.6 та п.7 та п.12 Розділу 3 згаданої Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згадана норма кореспондується із положеннями п.10 Порядку, який передбачає те, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням. Пункт 10 в редакції Постанов КМ № 57 від 20.01.2023, № 690 від 13.06.2024\

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння здійснювався за допомогою швидкого експрес-тесту. Предметом дослідження біологічного середовища була сеча, лабораторного дослідження якої, всупереч вимог законодавства, не проводилося, хоча при швидкому тесті було виявлено речовину бензодіазепін, яка віднесена до таблиці №3 списку №2 Переліку наркотичних засобів та психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ від 06 травня 2000 року №770. Отже, апеляційні твердження про обов`язковість підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням через призму п.10 Порядку є обґрунтованими.

Також лабораторні дослідження повинні були встановити кількісне визначення вмісту наркотичного засобу та саме, якого наркотичного (лікарського) засобу в сечі ОСОБА_1 (скільки нг/мл наркотичного засобу та якого саме наркотичного засобу чи лікарського препарату виявлено у сечі та чи перевищує це значення допустимого порогового рівня), що є одним із базових критеріїв встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння ОСОБА_1 . Лабораторні дослідження не проводились, кількісне вираження наркотичного (лікарського) засобу не визначено.

Крім того у порушення вимог п.17 Інструкції записи у акті медичного огляду є нерозбірливими, що ускладнює їх сприйняття. Зокрема, ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що вживав медичний препарат «Гідазепам» зранку, дня що передував огляду і повністю заперечив той факт, що та кількість залишкових речовин, яка містилася на момент огляду у його біологічному середовищі, могла будь яким чином впливати на швидкість реакції, чи створити стан сп`яніння. Особливістю такого препарату є низька швидкість елімінації (виведення) його основного метаболіту при одноразовому прийомі. Період напіввиведення з плазми крові зазвичай становить 80-90 годин, кліренс (швидкість виведення) - 3 л/год, середній час утримання препарату в організмі - 127 годин.

Згідно даних Державної установи «Український моніторинговий та медичний центр з наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», терміни виведення наркотичних речовин з крові становлять· Бензодіазепіни - від 3 днів до 6 тижнів (довше у хронічних споживачів). Наркотичний засіб можна виявити через кілька місяців після вживання, так й протягом періоду до одного року, то визначення кількісного визначення вмісту наркотичного засобу, його перевищення від порогового рівня та виду наркотичного засобу, має суттєве значення для встановлення стану наркотичного сп`яніння саме в день керування транспортним засобом.

Враховуючи, що згідно інструкції препарату «Гідазепам», яка доступна з відкритих джерел, такий препарат належить до фармакотерапевтичної групи: «психолептичні засоби. Анксіолітики. Похідні бензодіазепіну. Код АТХ N05В А», які можна виявити через кілька днів після вживання, з огляду на що, визначення саме кількісного визначення вмісту наркотичного (лікарського) засобу, його перевищення від порогового рівня (50 нг/мл -по тесту), має суттєве значення для встановлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 саме в день керування транспортним засобом 14 серпня 2025 року.

Таким чином, апеляційний суд виснує про те, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001656 від 14 серпня 2025 року складений з порушенням вимог цієї Інструкції,отже згідно п.21 Інструкції вважається недійсним. Протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, та відеозапис, також не можуть беззаперечно свідчити про перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів під час керування ним транспортним засобом. А інших доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до п.2 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки».

Також, у порушення вимог п.8 Інструкції у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що такий, у порушення вимог Інструкції, не є безперервним, фрагментарно відтворює елементи події, що не відображає повноти дій учасників події та обставини події. Зокрема, відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції не фіксує момент руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , порушення ним правил дорожнього руху, що передувало його зупинці.

З огляду на викладені порушення вимог нормативно-правових актів, апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що медичний висновок щодо ОСОБА_1 є неналежним доказом через сумнівність зазначених в ньому результатів медичного огляду.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фецяка Василя Ярославовича задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ