ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6475/25 Головуючий суддя І інстанції Дяченко О.М.
Апеляційне провадження № 33/818/1472/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Ан І.М. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

- за ч.5 ст.126 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без вилучення транспортного засобу.

Постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.06.2025 (серія ЕПР1 № 365061), 17.06.2025 о 23:30 год. в м. Харків по вул. Григорія Сковороди, 83 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким ТЗ. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Відповідно до довідки, складеної інспектором О. Кірічек, згідно з облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» 18.06.2024 відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серії ЕНА № 2421155 за порушення вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Дії водія ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу кваліфіковано як порушення п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення від 18.06.2025(серія ЕПР1 № 365067), 17.06.2025 о 23:30 год. в м. Харків по вул. Григорія Сковороди, 83 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу кваліфіковано як порушення п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Ан І.М. просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2025 та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив поверхневе ставлення під час розгляду цієї справи та не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо порушення працівниками поліції процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує факт керування ОСОБА_1 своїм транспортним засобом та не є безперервним, а також з цього відеозапису неможливо встановити номерні знаки автомобіля та конкретне місце.

Апелянт вказує на те, що працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його права, зокрема право на захист, ознайомлення з матеріалами справи, права надавати пояснення чи відмовитись від них, а також право на залучення захисника, що є грубим порушення норм, яке впливає на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.

В своїй апеляційній скарзі захисник також зазначає, що працівниками поліції безпідставно було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а також не повідомлено її підзахисному виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Також захисник посилається на те, що до матеріалів справи не долучено належним чином завіреної копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 18.06.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП, яка набрала законної сили і не була б скасована, а надана довідка має виключно інформаційний характер.

В судові засідання від 08.10.2025 та 24.11.2025 в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Ан І.М. не з`явились, але судом апеляційної інстанції неодноразово здійснювалися процесуальні заходи щодо їх виклику до апеляційного суду, а саме:

- 27.08.2025 шляхом надсилання ОСОБА_1 та захиснику Ан І.М. судових повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки про отримання судової повістки в СМС-повідомленні на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , який міститься в матеріалах справи, та в електронному кабінеті захисника і ОСОБА_1 , що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 №28 (а.с.73, 74, 80, 81);

- 27.08.2025 та 24.10.2025 шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за адресою ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, зокрема, з відомостей відповіді №1520310 від 26.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.20), але ці повістки повернулися до апеляційного суду через відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.73, 77-78, 81, 85-86);

- 27.08.2025 та 24.10.2025 шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за адресою для листування захисника Ан І.М., які отримані адресатом, що підтверджується відомостями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.74, 76, 80, 83).

24.11.2025 на електронну пошту Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Ан І.М. про розгляд справи за її відсутності (а.с.88, 89).

Крім того, належить врахувати, що саме захисник Ан І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2025 , але в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі захисник Ан І.М. не зазначала вимоги щодо обов`язкової участі ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду. До суду апеляційної інстанції не надходило окремих клопотань з цього приводу як від захисника Ан І.М., так і від самого ОСОБА_1 .

До Харківського апеляційного суду також не надходило клопотань від ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду, який було призначено на 08.10.2025 та 24.11.2025.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП та наявність клопотання захисника Ан І.М. про розгляд справи за її відсутності, а також належного повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату і час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності сторони захисту, виходячи з відомостей, що є наявними в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника Ан І.М. належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Перевіряючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених пунктів 2.1«а» та 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Згідно вимог пункту 2.1«а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 365061 від 17.06.2025 та серії ЕПР1 № 365067 від 18.06.2025; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17.06.2025 (далі направлення на огляд водія від 17.06.2025); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП (далі копії постанови серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП); довідки старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Демченко В.; довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О.; рапорті інспектора взводу №2 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Скопченка Л.О. від 17.06.2025.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 365061 від 17.06.2025 (арк. 1) вбачається, що 17.06.2025 о 23:30 год. в м. Харків по вул. Григорія Сковороди, 83 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким ТЗ. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1. «а» ПДР України керування ТЗ особою, яка не має права керування ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП (а.с.11, 12).

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 365067 від 18.06.2025 (арк. 15), 17.06.2025 о 23:30 год. в м. Харків по вул. Григорія Сковороди, 83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1, 2).

Аналізуючи зміст цих протоколів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 надавалась процесуальна можливість ознайомитись з їх змістом та зазначити свої пояснення, чим він не скористався (арк. 1, 2, 11, 12).

З відомостей направлення на огляд водія від 17.06.2025 вбачається, що 17.06.2025 о 23 год. 35 хв. у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту; порушення координації рухів; порушення мови. Відмовився від направлення до закладу охорони здоров`я - КНП ХОР «ОКНЛ» для проходження огляду (арк. 6).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, у ОСОБА_1 виявлені ознаками: запах алкоголю з порожнини роту; виражене тремтіння пальців рук; порушення мови. Огляд не проводився (арк.5).

Згідно відомостей довідки, що складена старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Демченко В., відповідно до облікових даних «Інформаційний портал Національної поліції України ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (арк.3).

Крім того, з довідки про повторність, що складена інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., вбачається, що 18.06.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі, серії ЕНА № 2421155 щодо ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.16).

Згідно витягу з ІПНП, що засвідчений інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2024 на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.17).

До матеріалів цієї справи також долучені DVD-диски (арк. 4, 13) з відеозаписами (відеофайли «365067», «export-xj5u9»), з яких вбачається, рух та зупинка працівниками поліції транспортного засобу Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого була увімкнена аварійна світлова сигналізацією (відеофайл «365067»). З наступного відеозапису (відеофайл «export-xj5u9») вбачається, що 17.06.2025 о 23 год. 38 хв. працівник поліції підходить до транспортного засобу Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , який припаркований з увімкненою аварійною світловою сигналізацією та за кермом якого перебував ОСОБА_1 . При цьому, на запитання працівника поліції ОСОБА_1 не заперечує, що керував транспортним засобом у комендантську годину та добровільно дозволив перевірити багажне відділення цього автомобіля. Також водій відповів працівнику поліції на його запитання, що не вживав алкогольні напої, зробив у бік поліцейського подих (відеофайл «export-xj5u9», починаючи з 01 хв. 08 сек відеозапису). Після цього, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він не надав своєї згоди. В подальшому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що добре було відомо останньому (відеофайл «export-xj5u9», починаючи з 01 хв. 23 сек відеозапису). З цього відеозапису також вбачається, що працівник повторно запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, зазначивши, що так йому радив говорити адвокат (відеофайл «export-xj5u9», починаючи з 01 хв. 45 сек відеозапису). Після цього, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також те, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозапису також вбачається, що під час оформлення адміністративного матеріалу працівниками поліції було встановлено те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим прийнято рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП (відеофайл «export-xj5u9», починаючи з 08 хв. 37 сек. відеозапису). Після складання адміністративних матеріалів працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 зі змістом протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, але водій відмовився надавати свої письмові пояснення і отримувати копію цих проколів (відеофайл «export-xj5u9», починаючи з 32 хв. 09 сек. відеозапису).

Крім того, згідно відомостей рапорту інспектора взводу №2 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Скопченка Л.О. від 17.06.2025, транспортний засіб Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 рухався у комендантську годину та його було зупинено на підставі п.7 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Також при спілкуванні у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи у медичному закладі відмовився. Також було встановлено, що водій не має права керування відповідною категорією, та правопорушення було вчинено повторно протягом року. На водія ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення як за ч.1 ст.130 КУпАП, так і за ч.5 ст.126 КУпАП.

Суд враховує, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вищезазначений документ містить відомості про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення, які повністю відповідають відомостям інших доказів у справі. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з усіма наявними доказами.

Апеляційний суд критично оцінює доводи захисника Ан І.М. про те, що наявними доказами не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , 17.06.2025 о 23:30 год., оскільки такі твердження сторони захисту повністю спростовуються відомостями вищезазначених відеозаписів (відеофайли «365067», «export-xj5u9»), на яких зафіксований рух та зупинка цього автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Належить також зазначити, що матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що стороною захисту оскаржені в установленому законом порядку постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2024 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, тобто таке рішення набрало законної сили.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції будь-яких відомостей про скасування постанови серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2024 за ч.2 ст.126 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, долучена копія постанови серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2024 зроблена не з оригіналу цієї постанови, а є витягом з Інформаційного порталу Національної поліції (арк.17), у зв`язку з чим в ній відсутній підпис посадової особи, що складала цю постанову, а тому апеляційна скарга в частині неможливості врахування судом відомостей цього витягу з постанови, на переконання апеляційного суду, є безпідставною.

Також апеляційний суд зазначає, що працівники поліції не мають фізичної можливості на місці подій отримати копії рішень, за які особу вже було притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому остаточні матеріали формуються вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення у Відділі адміністративної практики Управління патрульної поліції, тобто після складання відповідних протоколів про адміністративне правопорушення, що, на думку апеляційного суду, не є підставою для неможливості врахування відомостей цього доказу.

При цьому належить врахувати, витяг копії постанови серії ЕНА № 2421155 від 18.06.2024 з Інформаційного порталу Національної поліції засвідчений підписом інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., що додатково свідчить про безпідставність та суб`єктивність доводів апеляційної скарги захисника в цій частині.

Не заслуговують свою увагу доводи апелянта про те, що працівником поліції не роз`яснювались ОСОБА_1 його процесуальні права, оскільки такі твердження повністю спростовуються відомостями долученого відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зазначив йому зрозумілі права, які роз`яснені поліцейським за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (відеофайл «export-xj5u9», починаючи з 01 хв. 59 сек. відеозапису)

Що стосується доводів захисника Ан І.М., зазначених в її апеляційній скарзі, з приводу допущених працівниками поліції порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, але суд може їх врахувати, якщо вони підтверджуються іншими доказами у справі.

Поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 365067 від 18.06.2025, в акті та у направленні на огляд водія від 17.06.2025, було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів.

Отже, в даному конкретному випадку, враховуючи відомості долученого відеозапису (відеофайл «export-xj5u9»), працівник поліції, виявивши вищезазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, від проходження якого останній відмовився, що об`єктивно підтверджується наявними доказами у цій справі, а тому апеляційна скарга в цій частині також є суб`єктивною та безпідставною.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник Ан І.М. скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали до правоохоронних органів, в порядку ст.214 КПК України, заяву щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державними особами, дії яких не оскаржувалися до керівництва патрульної поліції в порядку ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності цих працівників поліції.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано стороною захисту і суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції, у тому числі, пов`язаних із зупинкою транспортного засобу і встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколів та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника Ан І.М., апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання ОСОБА_3 винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Ан І.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков