Справа № 438/888/25
Провадження № 33/4808/629/25
Категорія ч.4 ст.121 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю захисника Крупея С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Крупея С.Є. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним за ч.4 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Згідно постанови, 02 червня 2025 року о 07:10 год. на автодорозі Т1402 ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.121 КУпАП згідно постанови серії ЕНА № 4041892 від 09.02.2025 року, повторно керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова, чим порушив вимоги п. 31.4.7 «г» ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Крупей С.Є. вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з істотним порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відеозапис який міститься в матеріалах справи є неповним та не безперервним, та таким, який не відображає всіх обставин події. Ставить під сумнів факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вважає, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід до судового розгляду та безпідставно дійшов до висновку про наявність повторності адміністративного правопорушення. Долучена до матеріалів справи копія постанови не відповідає стандартам її оформлення, а тому не може бути достатньою підставою для кваліфікуючої ознаки «повторність».

Стверджує, що на відеозаписі автомобіль має інший номерний знак, а саме НОМЕР_2 , що спростовує висновки викладені у постанові.

Вважає, що вина ОСОБА_1 належним чином недоведена.

Крім того, судовий розгляд проведено без захисника, хоча за день до засідання було направлено клопотання про відкладення судового розгляду. Так, 03.08.2025 року Долинський районний суд на електронну адресу отримав клопотання захисника про відкладення судового розгляду з накладеним ЕЦП. Проте, таке клопотання захисника було проігноровано судом. Зазначене порушення позбавило сторону захисту приймати участь в судовому засіданні та якісно реалізувати свої права.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції встановив обставини, за яких 02 червня 2025 року інспекторами поліції було зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у якому відсутні передбачені конструкцією замки дверей кузова, що відповідно до п.31.4.7 «г» ПДР України є порушенням правил експлуатації та технічного стану транспортних засобів. Крім того, місцевий суд виходив з того, що особа протягом року вже була піддана адміністративному стягненню за ч.1 ст.121 КУпАП, що утворює повторність.

Апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи, щодо неповноти дослідження доказів, оцінки відеозапису, а також твердження про недоведеність факту керування та наявності повторності, не спростовують встановленого судом першої інстанції факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції, відеозапис з нагрудної камери, який відображає зупинку транспортного засобу та спілкування з водієм.

Посилання захисника на розбіжності у державному номерному знаку на відео апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі твердження не підтверджені жодними об`єктивними даними, не спростовують факт зупинки саме транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та не викликають сумнівів у достовірності встановленої події. Подані матеріали узгоджуються між собою і відповідають вимогам ст.251 КУпАП щодо належності та допустимості доказів.

Не знаходять підтвердження й твердження апелянта про недоведеність повторності. У справі наявна копія постанови серії ЕНА №4041892 від 09.02.2025 року, що стосується притягнення ОСОБА_1 за аналогічне порушення. За змістом ст.251 КУпАП копія такого документа за відсутності обґрунтованих сумнівів щодо її походження та змісту може використовуватись як доказ у справі. Натомість апелянт не навів жодних даних, які б свідчили про її недостовірність або фальсифікацію.

Щодо невірного зазначення пункту ПДР у протоколі, такі доводи спростовуються матеріалами справи. В протоколі складеному на службовому планшеті номер пункту ПДР зазначено як 31040704, що відповідає п.31.4.7.г ПДР України. Крім того, конкретні несправності елементів конструкції автомобіля детально описані в протоколі, що не викликає сумнівів у наявності складу правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини події правопорушення та правомірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП.

Водночас, на увагу апеляційного суду заслуговують доводи сторони захисту про незаконність судового рішення з підстав розгляду справи без участі захисника, за наявності його клопотання про відкладення судового розгляду, яке було подано до суду напередодні.

З матеріалів справи вбачається, що захисник завчасно подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду і таке клопотання було отримано судом. Проте, воно не було передано судді-доповідачу та відповідно не було їм враховане під час судового розгляду.

Як передбачено ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.271 КУпАП, Захисник має право: знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Детальний аналіз наведених норм права та рішень ЄСПЛ викладених в апеляційній скарзі, приводить до висновку, що судовий розгляд у даній справі був проведений з істотним порушенням вимог процесуальних норм права, що є підставою для скасування постанови винесеної за наслідком такого розгляду.

Скасовуючи оскаржувану постанову та приймаючи нову, апеляційний суд враховує, що факт вчинення адміністративного правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом, з підстав наведених вище.

Разом з тим, згідно зі ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що подія мала місце 02 червня 2025 року, а тому, на момент апеляційного розгляду закінчився строк передбачений ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, закінчення строків накладення адміністративного стягнення є самостійною та безумовною підставою для закриття провадження у справі, незалежно від встановлення вини особи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Крупея С.Є. задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт