Провадження 3/524/3652/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Малтиз А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Головного Управління ДПС у Полтавській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої керівником ПП «ТАКТ-СЕРВІС», юридична адреса: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Халаменюка, буд. 6. Офіс 81, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2025 р. зазначено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення в частині несвоєчасного подання платіжних доручень до установи банку на сплату узгодженої суми податкових (грошового) зобов`язань з екологічного податку за 1 квартал 2025 року, а саме при граничному терміні сплати 20.05.2025 платіжні доручення до установи банку подано 27.06.2025, чим порушено п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, що свідчить про її неявку без поважних причин. Відтак, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст. 1, 245 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

За своєю юридичною природою несвоєчасне подання платіжних доручень (ч. 1 ст. 163-2 КУпАП) є правопорушенням, яке може мати триваючий характер. Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

У даній справі, правопорушення було самостійно припинено особою шляхом фактичного подання платіжних доручень 27 червня 2025 року (при граничному терміні сплати 20.05.2025 р.). Дане правопорушення було виявлено контролюючим органом пізніше - під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 16 жовтня 2025 року.

Виходячи з принципу тлумачення сумнівів на користь особи (in dubio pro reo), закріпленого у статті 62 Конституції України, суд вважає за необхідне застосувати цей принцип і до обчислення строків давності. Хоча ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлює відлік строку з дня виявлення для триваючих правопорушень, вона не враховує ситуацію, коли триваюче правопорушення було припинено особою до його виявлення.

Таким чином, оскільки припинення триваючого правопорушення самостійним виконанням відбулося до його виявлення, відлік строку накладення стягнення починається з дати самостійного припинення правопорушення - 27 червня 2025 року.

Тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення сплив 27 вересня 2025 року. На момент розгляду справи (03 грудня 2025 року) строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, закінчилися.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлення будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З урахуванням викладеного, провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука Андрій МАЛТИЗ