ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, що надійшли з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , припинивши з 15.05.2023 діяльність на посаді інспектора відділу упровадження систем автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання «рядовий поліції» та будучи суб?єктом декларування відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року N? 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб?єктом згідно Примітки до ст. 172-6 КУпАП, як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення, абзацу 2 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подала 25.05.2025 о 18 годині 53 хвилини шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку своєї провини не визнала та повідомила, що своєчасно подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, одна при заповненні декларації не поставила примітку «після звільнення», що призвело до фактичної подачі двох однакових декларацій. В подальшому, коли їй прийшло повідомлення від НАЗК, одразу усунула дані недоліки та 25.05.2025 подала вірну декларацію. Не мала наміру приховувати свої статки. Просила суд провадження по справі відносно неї закрити. Відповідаючи на питання прокурора та суду повідомила, що отримала підтвердження про подання декларації, проте зміст повідомлення не пам`ятає, зазначила, що фактично мало місце порушення у зв`язку із неуважністю при заповненні декларації.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кучерявий В.О. підтримав надані ОСОБА_1 свідчення, зазначивши, надав письмові пояснення по справі, додатково повідомив що ОСОБА_1 фактично мешкає у Великому Герцогстві Люксембург і надав завірену та перекладену посвідку особи, якій надано тимчасовий захист. Зауважив, що у діянні ОСОБА_1 вбачається малозначність у зв`язку із відсутністю умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а також вказав на закінчення строків, визначених ст. 38 КУпАП з моменту виявлення правопорушення органами НАЗК. Просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із малозначністю інкримінованого ОСОБА_1 діяння.

Прокурор просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення та позиції учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи дану справу суд виходить з того, що норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Водночас в абз. 1 п. 2 Порядку перевірки факту подання суб?єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції №? 539/21 від 20.08.2021 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N? 1303/36925 від 06.10.2021, визначено, що припиненням діяльності, пов?язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, є останній день виконання суб?єктом декларування зазначених функцій.

Відповідно до Закону України від 03.03.2022 №? 2115-IX, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховна Рада України установила, що фізичні особи подають документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період обов?язку подати документи.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Вказані положення Закону набрали чинності 12 жовтня 2023 року, тобто з даного часу та до 31 січня 2024 року у суб?єктів декларування виник обов?язок щодо подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за періоди 2021-2022 років, якщо такі не було подано раніше.

Дослідивши письмові матеріали справи з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та доведена:

- протоколом про адміністративне правопорушення №203 від 12.08.2025;

- декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями «при звільненні»;

- повідомленням про факт неподання або несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- послідовністю дій користувача ОСОБА_1

- витягом з наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 604 о/с від 11.03.2022 про призначення на посаду ОСОБА_1

- витягом з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Національної поліції України № 551 о/с від 09.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 ;

- розпискою ОСОБА_1 про доведення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» та Присягою працівника Національної поліції України.

- рекомендаціями, пам`яткою та попередженнями за підписом ОСОБА_1 про ознайомленням з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції»;

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, а отже відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Розглядаючи дану справу суд виходить з того що у протоколах про адміністративні правопорушення серії №203 від 12.08.2025 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 604 о/с від 11.03.2022 ОСОБА_1 прийнято на державну службу.

Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Національної поліції України № 551 о/с від 09.05.2023 ОСОБА_1 звільнено з державної служби.

Згідно з підпунктом «3» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» інспектор поліції є суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

ОСОБА_1 ознайомлена із основними положеннями Закону України «Про запобігання корупції» та був обізнаний про наявність в неї обов`язку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який припинив виконання функцій держави, зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік «після звільнення» не пізніше 31.01.2024 включно.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (за текстом - Реєстр), ОСОБА_1 подала зазначену декларацію 15.05.2023.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала суд у свідчення та зазначила, що фактично мало місце порушення у зв`язку із неуважністю, оскільки невірно зазначила назву декларації та не поставила примітку «після звільнення», проте провини не визнала.

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 у строк до 31.01.2024 вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік «після звільнення» судом не встановлено.

Таким чином суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП доведена повністю, оскільки ОСОБА_1 , порушивши вимоги Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік «після звільнення».

Крім того, відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Враховуючи наведене, дані про особу ОСОБА_1 та характер вчиненого нею правопорушення, конкретні обставини справи, суд не вбачає підстав задля звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із тим, що вчинене нею діяння, пов`язане з корупцією, становить шкоду суспільним інтересам та може підривати довіру суспільства до органів державної влади та місцевого самоврядування, особливо враховуючи, ОСОБА_1 належних висновків для себе не зробила.

Суд. Також, критично відноситься до зауважень захисника про із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, визначених ст. 38 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Днем виявлення даного адміністративного правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення № 203, а саме 12.08.2025, отже, останнім днем притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення з моменту його виявлення є 12.02.2026, тобто момент коли уповноваженою особою, що має право складати протоколи зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані, зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення та оформлено такий висновок у вигляді протоколу, що узгоджується зі сталою судовою практикою.

З огляду на викладене, строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на дату розгляду справи не закінчились.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан: згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце мешкання на території Великого Герцогства Люксембург , групи інвалідності не має, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Інших відомостей, які б характеризували особу суду не надано.

Обставин, що згідно ст.ст. 34-35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, дотримуючись принципу індивідуалізації стягнення, закріпленого у ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України «Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, ст.172-6, ст. 40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/21081100, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Номер рахунку (IBAN):UA0026010, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100) Призначення платежу: 101/код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України; штраф, стягнутий з (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва №)».;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Призначення платежу: 101/код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України; судовий збір, стягнутий з (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва №)»

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя О.А. Воронкін