Справа № 467/1269/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мар`янівка Арбузинського району, Миколаївської області, фізичної особи підприємця, одруженої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; відомості про притягнення до адміністартивної відповідальності відсутні,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Суть правопорушення за версією поліції

02 вересня 2025 року о 20 год. 45 хв. на вул. Верхня, 33 в с. Мар`янівка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Renault Fluence», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою алкотестеру «Драгер» 6820, а результат тесту склав 1,60 проміле.

Тим самим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і її процесуальна поведінка щодо справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення заперечила.

Вказала, що їхала з роботи додому, але неподалік будинку, у якому вона проживає, її зупинила поліція.

Вказала, що алкоголь не вживала. Продула алкотестер три рази, але він не показав ніякого результату.

Поліцейські писали якісь документи у службовому автомобілі, після чого відпустили її.

Копію протоколу їй не вручали, ніякі документи вона не підписувала.

В судовому засіданні ОСОБА_1 неодноразово наполягала на перегляді відеозапису з боді камери поліцейського.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями,далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ж вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність же безпосередньо за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 вказано, що для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

У данному випадку суд вважає, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, було учинене ОСОБА_1 , так як вона керувала автомобілем в стані сп`яніння із результатом тесту 1,60 проміле, що перевищує дозволений законом показник у 0,2 проміле.

Проте, такі висновки суд робить лише на основі власного припущення, бо поліція не надала жодного допустимого доказу, який би підтвердив собою обставини, що відображені у протоколі.

Але суд не може обгрунтувати рішення про винуватість на припущеннях, а має робити це лише на підставі аналізу сукупності належних і допустимих доказів, яких у цій справі з невідомих суду причин немає.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

Зокрема, протоколом ЕПР1 № 441816 зафіксовано обставини учинення ОСОБА_1 порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, так як вона пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому, до протоколу долучено роздруківку технічного засобу алкотестеру «Драгер», яка вказує на те, що результат тесту склав 1,60 проміле.

Але в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила належність їй цього результату, так як вказала, що при її тестуванні технічний засіб не видав ніяких показників.

Однак, перевірити це суд змоги не мав, так як не міг переглянути долучений до протоколу диск з наявними у ньому відеофалами через технічні причини.

Зокрема, відеофали, що записані на диск, неможливо було відкрити і відтворити.

Судом було ужито заходів для відкриття відеофайлів із застсоуванням декількох призначених для цього відповдіних програм, проте, це не призвело до очікуваного результату.

Постановою від 21 жовтня 2025 року суд витребував від поліції відеозапис з нагрудної камери поліцейського, але листом від 27 жовтня 2025 року остання повідомла про те, що з технічних причин він не відкривається для перегляду.

Таким чином, суд не може перевірити пояснення ОСОБА_1 , хоча вважає їх не правдивими і направленими на уникнення відповідльності за учинене правопорушення.

За відсутності відеозапису з боді камери, суд мав би перевірити про перебіг огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння шляхом дослідження доданих до протоколу документів, проте, жоден із них нею підписаний не був.

Зокрема, направлення водія транспортного засобу на медичний огляд містить у собі запис про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в лікарні, але її підпису, який би підтвердив це, немає.

При цьому, поліція ніяк не засвідчила про те, що ОСОБА_1 відмовилась від підписання цього документу.

До протоколу додано акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому записано, що ОСОБА_1 відмовилась від отримання примірника протоколу.

А так само відмовилась ще від чогось там, від чого саме не зрозуміло.

Ця відмова ніким не посвідчена і перевірити її суд змоги також немає через відсутність технічної можливості перегляду відеозапису з боді камери.

За такого, є підстави констатувати факт того,що поліція не довела дотримання нею процедури огляду водійки на стан сп`яніння.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Безпосередньо процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказами МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735 (далі Інструкція №№ 1452/735).

Зокрема, згідно п. 6 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

1)поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби);

2)лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилом п.7 розділу І Інструкції №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вже вказував, що перевірити дотримання процедури проведення огляду змоги не має через відсутність у нього технічної можливості переглянути відеозапис з боді камери, у той час як сама ОСОБА_1 належність їй результатів огляду (1.6. проміле) категорично заперечувала.

Стосовно питання оформлення результатів огляду на стан сп`яніння у цьому випадку, то суд вказує, що відповідно до вимог п. 1 розділу ІІ Інструкції №1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

У даному випадку поліція використала технічний засіб алкотестер «Drager» 6820 і надала його роздруківку із номером тесту 843 та позитивним результатом у 1,60 проміле.

Але суд не може вважати цей результат таким, що отриманий внаслідок належної правової процедури, так як позбавлений змоги пересвідчитись у дотримання порядку проведення огляду.

Зокрема, згідно п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У цій справі установлено, що поліція долучила до протоколу відеозапис огляду на стан сп`яніння, тобто, формально дотримала вказаних вимог. Проте, через неможливість перегляду цього відеозапису взагалі немає змоги встановити дійсні обставини цього огляду.

Отже, поліція не довела, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено із дотримання вимог ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції № 1452/735, а тому в силу положень ч.5 ст. 266 КУпАП суд мусить визнати цей огляд недійсним, так само, як і його результати.

Тобто, у цій справі відсутні докази, які б підтверджували викладені у протоколі обставини.

У той час, як сам по собі протокол не може вважатись самостійним і беззаперечним доказом факту учинення особою правопорушення.

Тай у будь якому випадку, суд не може однозначно констатувати, що тест № 843 із результатом 1,6 проміле однозначно належить ОСОБА_1 , ураховуючи й той факт, що вона заперечувала це.

Знову ж таки, суд може лише здогадуватись, що цей результат належить ОСОБА_1 , але з мотивів, що наведені вище, не може встановити це на підставі безсумнівних доказів.

Суд за власною ініціативою не міг викликати поліцейського, який складав протокол,бо він не вправі збирати докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, оскільки коли суд виконує роль сторони обвинувачення, то ЄСПЛ постановляє про порушення вимоги безсторонності (рішення ЄСПЛ «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 р.).

Разом із цим, суд враховує, що згідно п.5 розділу ІІ Наказу МВС від 18.12.2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», яким передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища

У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу».

Також Розділ VІІ вказаного Наказу передбачає, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

За фактами втрати або пошкодження портативного відеореєстратора чи карти пам`яті, відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА складових стаціонарних та автомобільних систем, призначається та проводиться службове розслідування в установленому законодавством порядку.

До цього ж, судне може встановити причини неможливості відкриття відеофайлів, так як вважає, що це потребує спеціальних знань.

Однак, відмічає, що усі наявні на диску відео файли, як з боді камери, так і з відео реєстратора службового автомобіля неможливо переглянути.

У той час, як безпосередньо сам диск не є пошкодженим.

Відповідно, суд мусить дійти висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена згідно із стандартом «поза розумним сумнівом».

І в силу ст. 62 Конституції України суд мусить витлумачити усі наявні сумніви на її користь.

А відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Чи підлягає особа адміністративній відповідальності

З мотивів, що наведені вище, суд змушений констатувати недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому ця справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 цього ж Кодексу.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

Судовий збір не підлягає стягненню із ОСОБА_1 , так як на неї за вказаних вище обставин не накладається адміністартивне стягнення.

Застосування заходів забезпечення провадження у цій справі не вбачається.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 280, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП- закрити на підставі п.1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя Ірина Явіца