Справа № 183/8749/25
№ 3/183/4032/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року м. Самар

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Краснокутський С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , захисника потерпілої адвоката Забродіної Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №648919 від 21.08.2025 року, ОСОБА_1 04.08.2025 року виключив свою дружину ОСОБА_2 зі списку довірених осіб в системі охорони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в будинку в АДРЕСА_1 , чим вчинив економічне домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 , позбавивши ОСОБА_2 вільно розпоряджатись спільним майном та користуватись будинком.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Пояснив, що ОСОБА_2 не проживає постійно у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показаннями свідка, актом про фактичне проживання, а також ухвалою суду у цивільній справі. Зазначив, що послуги охоронної фірми «Гуард» є платними і тому, оскільки саме він їх оплачує, вважає, що має право виключати зі списку довірених осіб усіх, хто не проживає за цією адресою. Також зазначив, що перед наведеними обставинами ОСОБА_2 повідомляла його, що буде до середини вересня перебувати у місті Львів. Зауважив, що 06.08.2025 року, тобто через два дні після виключення її зі списку довірених осіб, він звернувся до охоронної фірми «Гуард» із заявою про поновлення ОСОБА_2 у списках довірених осіб в системі охорони «Гуард».

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що проживає спільно з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про фактичне проживання. Останнім часом їх спільне проживання стало неможливим через постійні конфліктні ситуації та вчинення ОСОБА_1 стосовно неї домашнього насильства. Зазначила, що ОСОБА_1 виключив її зі списку довірених осіб в системі охорони «Гуард» в їх спільному будинку, чим позбавив її можливості вільно розпоряджатись спільним майном та користуватись її житлом. Повідомила, що здійснює витрати на утримання будинку та оплачує послуги хатньої робітниці, однак, незважаючи на це, ОСОБА_1 вимагає у неї гроші на утримання будинку.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 та більше 10 років знає ОСОБА_1 . Зазначив, що не може стверджувати, що ОСОБА_2 не проживає за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 е, проте він не бачив її за вказаною адресою. Бачив, як за вказаною адресою приїжджала поліція та газова служба, а також інші автомобілі, хто в них був не знає.

Судом досліджені матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №648919 від 21.08.2025 року; копія заяви ОСОБА_2 від 04.08.2025 року про перешкоджання у доступі до власного приватного майна охоронною компанією; копія претензії ОСОБА_2 ; роздруківка листування з бухгалтерією «Гуард»; копія заяви Макарова Г.В. до охоронної фірми «Гуард» від 07.07.2025 року; копія заяви ОСОБА_1 до охоронної фірми «Гуард» 06.08.2025 року; копія довідки від 09.08.2025 року; копія довідки від 15.09.2025 року; копія талону-повідомлення від 14.07.2025 року; роздруківки фотознімків; роздруківка листування ОСОБА_2 ; копія акту про фактичне проживання ОСОБА_2 від 07.08.2025 року; роздруківка листування ОСОБА_2 з ОСОБА_1 ; роздруківка листування ОСОБА_2 з робітницею; копія доручення про припинення газопостачання; копія ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 27.10.2025 року; інформація про судові провадження за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; копія акту про фактичне проживання ОСОБА_1 від 10.07.2023 року; інформація про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 ; відповідь охоронної фірми «Гуард» від 05.08.2025 року; інформація про витрати на утримання будинку.

Вислухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності..

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, яке відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що домашнє насильство у формі економічного насильства, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП може полягати, у тому числі, у позбавленні позбавлення житла, іншого майна, на які потерпілий має передбачене законом право.

Однак для кваліфікації дій такої особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно встановити не лише сам факт діяння, яке охоплюється поняттям домашнього насильства, в даному випадку у формі економічного насильства, а й суб`єктивну сторону правопорушення та наслідки такого насильства, а саме, що таке діяння було умисним та спрямованим саме на позбавлення житла постраждалої особи, на яке вона має передбачене законом право, а також, що такі дії завдали шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підпадають лише такі цілеспрямовані та умисні діяння, які завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення ВАД №648919 від 21.08.2025 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства, не містять беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме умисного вчинення дій економічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2 , які завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Натомість з пояснень, наданих учасниками провадження та досліджених судом матеріалів справи, в даному випадку, вбачаються ознаки цивільно-правового спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу користування їх спільним майном.

Крім того, в адміністративному протоколі ВАД №648919 від 21.08.2025 року обставини інкримінованого адміністративного правопорушення викладені наступним чином, а саме: «04.08.2025 року ОСОБА_1 виключив свою дружину ОСОБА_2 зі списку довірених осіб в системі охорони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в будинку в АДРЕСА_1 , чим вчинив економічне домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 , позбавивши ОСОБА_2 вільно розпоряджатись спільним майном та користуватись будинком».

Тобто обставини інкримінованого домашнього насильства, описані у протоколі, не містять будь-яких даних про наслідки такого насильства.

Суд звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Отже фабула адміністративного правопорушення, наведена у протоколі про адміністративне правопорушення, не містить істотних ознак складу правопорушення, а саме наявності наслідків дій ОСОБА_1 у виді завдання шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом.

Згідно із ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, суд вважає недоведеним, поза розумним сумнівом, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.О. Краснокутський