Справа № 305/3424/25
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/728/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Поштак Ю. С. на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 356317 від 01.09.2025 та постанови суду від 10.10.2025 вбачається, що ОСОБА_2 01.09.2025 близько 14 год 10 хв був виявлений та затриманий у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку № 406, на відстані близько 7500 метрів від державного кордону (територія Богданської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України шляхом подолання гірського масиву в пішому порядку. Своїми діями громадянин України, ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Поштак Ю. С. просить постанову судді від 10.10.2025 скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Вважає, що постанова є незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду, порушенням судом права на справедливий суд, принципу верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. ОСОБА_2 мав намір здійснити туристичний маршрут до озера «Несамовите», тому 26.08.2025 приїхав до с. Ворохта Надвірнянського району Івано-Франківської області і вже наприкінці маршруту 01.09.2025 був затриманий в урочищі Тищора Богданської ОТГ Рахівського району. ОСОБА_2 не вчиняв спроби перетину державного кордону, при цьому будь-яких речей, які б свідчили про наміри незаконно перетнути кордон при собі

-2-

не мав. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази у підтвердження вини ОСОБА_2 , зокрема пояснення свідків, фото-, відеоматеріалів, а відсутність при собі закордонного паспорта прямо вказує на неможливість перетину кордону. Крім того, ОСОБА_2 було виявлено на відстані 7,5 км від лінії державного кордону, а висновки суду про ухилення від мобілізації є лише припущеннями.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, захисник-адвокат Поштак Ю. С. та Смоляр А. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися, а захисник подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі та участі ОСОБА_2 . Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності захисника-адвоката Поштак Ю. С. та ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 356317 від 01.09.2025 вбачається, що ОСОБА_2 01.09.2025 близько 14 год 10 хв був виявлений та затриманий у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку № 406, на відстані близько 7500 метрів від державного кордону (територія Богданської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України шляхом подолання гірського масиву в пішому порядку.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 01.09.2025, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.09.2025, рапортом заступника начальника

-3-

відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з морально-психологічного забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) лейтенанта ОСОБА_3 , довідкою про затримання громадянина України НОМЕР_1 ПРИКЗ впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », схемою щодо спроби порушення державного кордону на напрямку 406 прикордонного знаку 1 громадянином України (ділянка віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону) від 01.09.2025.

Вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його вину у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Твердження адвоката в апеляційній скарзі проте, що наявність протоколу про адміністративне правопорушення, у відсутність інших належних та допустимих доказів є недостатніми для здійснення переконливих висновків, які поза всяким сумнівом доводять вину особи у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України № 898 від 18.09.2013, такий складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності ОСОБА_2 . Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_2 роз`яснені його права в присутності двох свідків, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника. ОСОБА_2 від підпису відмовився, разом з тим скарг чи заяв не подавав.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі та обґрунтовано покладений судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про перебування ОСОБА_2 в межах контрольованого прикордонного району на напрямку прикордонного знаку № 406, на відстані близько 7500 метрів поблизу лінії державного кордону та про порушення ОСОБА_2 вимог cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з морально-психологічного забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) ОСОБА_4 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався захисник-адвокат Поштак Ю. С.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з морально-психологічного забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) ОСОБА_4 діяв у межах наданих йому повноважень.

-4-

Безпідставними та необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_2 вчинив спробу перетнути державний кордон України, оскільки в нього не було виявлено будь-яких речей чи документів, які б свідчили про намір на незаконний перетин державного кордону.

Зі змісту пояснення заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з морально-психологічного забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) ОСОБА_4 , яке наявне в матеріалах справи (а. с. 4) вбачається, що 01.09.2025 близько 14 год 10 хв, на напрямку 406 прикордонного знаку на відстані близько 7500 м від лінії державного кордону, ним було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_2 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордону України.

З матеріалів справи також вбачається, що при особистому обшуку, окрім паспорта і телефона, у ОСОБА_2 було виявлено тактичний маскувальний костюм зеленого кольору та навігатор «GPSMAP» марки «GARMIN» чорного кольору. Крім того, відповідно до відомостей з бази «Оберіг» про військово-обліковий статус особи, ОСОБА_2 перебуває у розшуку.

Таким чином, незважаючи на наведені в апеляційній скарзі доводи, а також те, що ОСОБА_2 не мав умислу незаконно перетинати державний кордон з України в Румунію, апеляційний суд оцінює, як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 01.09.2025 о 14 год 10 хв, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України в межах контрольованого прикордонного району, на напрямку 406 прикордонного знаку (територія Богданської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області), внаслідок чого ОСОБА_2 був виявлений та затриманий.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції формально та однобоко підійшов до розгляду справи, внаслідок чого постановив незаконне рішення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник-адвокат Поштак Ю. С. не посилалась на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Твердження адвоката Поштак Ю. С. про те, що ОСОБА_2 не мав наміру незаконно перетинати кордон, винуватим себе не вважає, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_2 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених

-5-

законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Також, апеляційний суд констатує, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисник-адвокат Поштак Ю. С. - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Поштак Ю. С. залишити без задоволення, а постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2025 щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя