ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2809/25 Справа № 212/9469/24 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Кучевасової А.В.,

захисника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності Рудницької А.В.,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року встановлено, що 15.09.2024 року о 00:26 годині у м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Електрозаводська, біля буд.43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Заз 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою Alcotest 7510 газоаналізатора Драгер АRND-0031, результат огляду складає 0,57 проміле. Велась відеофіксація на нагрудні відеореєстратори 475779, 475777. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року щодо його притягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання зазначив, що оскаржену постанову на руки він не отримував, так як перебував на військовій службі. Про винесену постанову дізнався лише 02.10.2025 р.

В апеляційній скарзі просить постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року скасувати провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи, всебічно не з`ясував всі обставини події у справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що оскаржена постанова не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах справи, та не відповідає фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що він не отримував повний текст постанови, відтак був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу та викласти в такій скарзі мотиви незгоди з таким рішенням суду.

Захисник Рудницька А.В. у своїх доповненнях до апеляційної скарги звертає увагу, що мали місце порушення процедури отримання згоди на огляд та введення водія в оману (порушення ст. 266 КУпАП). Зазначає, що впродовж усього відео з нагрудної боді камери працівника поліції вбачається чітка, послідовна та логічна правильна мова у ОСОБА_1 . Після продуття Drager Alcotest 7510 працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, чим порушено його законні права.

Зазначає, що згідно з Протоколом про адміністративне правопорушення серії ПРТ № 129543, його складено старшим лейтенантом поліції Сиродоєм Тарасом Володимировичем. Водночас, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складено та підписано іншою посадовою особою поліцейським (рядовим) ОСОБА_2 . Рапорт також складено поліцейським Бурчаком А.А.

Вважає, що у даному випадку виникає обґрунтований сумнів у законності процедури: протокол складав офіцер, який фактично не проводив огляд і не підписував Акт (основний доказ), а лише переніс дані з Акта, складеного іншою особою (рядовим). Це порушує принцип безпосередності дослідження обставин при складанні адміністративних матеріалів.

Наголошує, що судом необґрунтовано не враховано, що зупинка транспортного засобу відбулася під час дії комендантської години (00:26), в умовах воєнного стану. ОСОБА_1 виконував наказ командування щодо термінового переміщення, про що він повідомив працівників патрульної поліції, час запису 00:59:32. Проте, суд не врахував, що ОСОБА_1 перебував в стані крайньої необхідності. Наголошує, що такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Звертає увагу, що працівники поліції, будучи обізнаними, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, безпідставноне залучили при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чим порушили законні права ОСОБА_1 .

Зазначає, що працівником поліції не повідомлено водієві конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави, передбаченої статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», натомість, буквально одразу запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Наголошує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, встановлені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Окрім того, захисник звернула увагу, що на день розгляду справи апеляційним судом строк притягнення ОСОБА_1 сплив 15 вересня 2025 року. Тому вважає, що провадження в справі має бути закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Наполягає на відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та просить закрити провадження. Однак, у випадку, якщо суд дійде висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , просить при накладенні адміністративного стягнення застосувати принцип індивідуалізації відповідальності та врахувати виняткові обставини, пов?язані з проходженням військової служби в умовах воєнного стану. Просить врахувати, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України , має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 ). Він безпосередньо задіяний у відсічі збройної агресії РФ. Специфіка його служби нерозривно пов`язана з використанням транспортних засобів для мобільного переміщення, евакуації, доставки особового складу та виконання бойових розпоряджень.

Просить суд визнати пом?якшуючою обставиною вчинення дій в умовах емоційного напруження, викликаного виконанням бойових завдань та дією комендантської години в зоні підвищеної небезпеки та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення тільки у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, без застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, посилаючись на принципи верховенства права та пропорційності втручання у права людини під час воєнного стану.

Позиції сторін в суді :

Захисник Рудницька А.В. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в повному обсязі, просила апеляційну скаргу задовольнити та врахувати доповнення до неї. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Захисник Шох К.А. повідомила суд апеляційної інстанції, що нею припинено повноваження захисника Яцюка Ю.Д., і що нею в подальшому його захист в даній справі здійснюватися не буде.

Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 16 жовтня 2024 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 через суд першої інстанції, шляхом направлення поштового відправлення 07 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст.294 КУпАП на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, її розгляд судом 1-ї інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії оскарженої постанови суду. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою встановлено, що 15.09.2024 року о 00:26 годині у м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Електрозаводська, біля буд.43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Заз 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою Alcotest 7510 газоаналізатора Драгер АRND-0031, результат огляду складає 0,57 проміле. Велась відеофіксація на нагрудні відеореєстратори 475779, 475777. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Хоча в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник під час судового розгляду наполягали, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме:

- протоколом серії ЕПР1 № 129543 від 15.09.2024 року про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що 15.09.2024 року о 00:26 годині у м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Електрозаводська, біля буд.43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою Alcotest 7510 газоаналізатора Драгер АRND-0031, результат огляду складає 0,57 проміле. Велась відеофіксація на нагрудні відеореєстратори 475779, 475777;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КЗ «КПНД» ДОР від 15.09.2024 р. про направлення ОСОБА_1 на огляд у зв`язку з виявленням працівником поліції у водія ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці;

- квитанцією Drager Alcotest 7510 АRND-0031, згідно якої результат тесту водія ОСОБА_1 склав 0,57 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Огляд проведений за допомогою Drager Alcotest 7510 АRND-0031, результат огляду 0,57 проміле. Водій ОСОБА_1 з результатами згоден;

- рапортом поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Бурчак А., відповідно до якого 15.09.2024 року під час несення служби, було зупинено транспортний засіб Заз 1102, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з останнім було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 АRND-0031, результат огляду позитивний та складає 0,57 проміле, про що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП;

- довідкою інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Т.Агєєва від 16.09.2024, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 ;

- DVD-диск з відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів 475779, 475777, на яких чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , 15.09.2024 року, ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510 АRND-0031, результат огляду 0,57 проміле, з результатами огляду ОСОБА_1 згоден, складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 15.09.2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи захисника, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять вказівки на передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та на те, що на відеозаписах поліцейські не озвучують жодної причини зупинки, що є наслідком визнання всіх доказів недопустимими, суд апеляційної інстанції не вважає слушними, оскільки зазначене не впливає на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та доведеності його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертаю увагу на те, що згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В силу приписів п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертаю увагу, що незгода водія з причиною зупинки, при тому, що водій вже зупинився та почав спілкування з працівниками поліції, не може бути наслідком визнання недопустимими доказів винуватості за ст. 130 КУпАП, оскільки в силу приписів ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Після дослідження доказів, наявних в матеріалах цієї справи в їх сукупності, встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування працівника поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про які поліцейський повідомив водію та запропонував пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

В той же час з наданого відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 та його зовнішні ознаки, які були оголошені йому працівником поліції, давали поліцейським підстави для підозри, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Після проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, отримавши позитивний результат, що склав 0,57 % проміле, з яким водій ОСОБА_1 погодився, працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, із дослідженого відеозапису, судом не вбачається, що ОСОБА_1 оспорював законність його зупинки чи факту керування ним транспортним засобом, або ставив питання щодо порушення процедури огляду його на стан сп`яніння, його законних прав та інтересів. Навпаки погодився з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу. Після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на підтвердження згоди з результатом такого огляду ОСОБА_1 поставив свій підпис у чеку-роздруківці, в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, спростовуються дослідженим відеозаписом та підписом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №129543 від 15.09.2024 року про ознайомлення з такими правами та обов`язками.

Апеляційний суд звертає увагу, що не лише відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а і сукупність цієї обставини з іншими доказами у даній справі підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, доводи сторони захисту про заперечення ОСОБА_1 проти результату огляду, проведеного на місці, як і відмова працівників поліції доставлення водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, із наявних в матеріалах справи доказів, встановлено не було. Не надано такі докази і стороною захисту під час апеляційного розгляду. Тож таку позицію апеляційний суд вважає способом захисту апелянта для уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Оскільки водій ОСОБА_1 не заперечував результат огляду на місці зупинки транспортного засобу, в проведенні огляду в закладі охорони здоров`я не було потреби і це не передбачено встановленим порядком проходження огляду на стан сп`яніння. Тому доводи захисника в цій частині ні є слушними.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою ВСП саме в порядку ст.266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Відсутність в матеріалах цієї справи будь-якого фіксування повідомлення працівниками поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, ні є тими підставами, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стороною захисту на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції в установленому законом порядку з цього питання та встановлення порушення в їх діях з цих підстав.

Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення виконував наказ командира та перебував в умовах крайньої необхідності, апелянтом при апеляційному розгляді надано не було. Долучена до матеріалів копія довідки військової частини НОМЕР_4 від 29.11.2022 року №760 та копія листа талонів на право одержання ветераном війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості серії, виданого за посвідченням (довідкою) серії НОМЕР_2 , надані захисником, були досліджені під час апеляційного оскарження. Проте такі підтверджують лише перебування ОСОБА_1 в Збройних Силах України, а не виконання ним будь-якого наказу саме в день та час, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №129543 від 15.09.2024 року.

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта та його захисника про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові.

Тож, апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що мали місце порушення закону працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129543 від 15 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 , оскільки протокол складений уповноваженою на те службовою особою, а його зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про застосування принципу індивідуалізації при обранні виду та міри покарання, не застосування до ОСОБА_1 додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд виходить з наступного.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковим додатковим стягненням позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативними.

Загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також врахуванням особи правопорушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

Отже, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Тож, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

Щодо клопотання захисника Рудницької А.В. про закриття провадження в справі у зв`язку зі закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ч 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, статтею 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не було встановлено підстав для скасування постанови суду 1-ї інстанції, та судом апеляційної інстанції не вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та вирішення питання про накладення стягнення, клопотання захисника Рудницької А.В. про закриття провадження в справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, вважаю необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин