Дата документу Справа № 337/1581/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/1190/25Головуючий у 1-й інстанції Котляр А.М.
Єдиний унікальний №337/1581/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Фельського С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 16.03.2025 року о 16 год. 39 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 по автомобільній дорозі Т0806/Старого Дніпра, 169 у м.Запоріжжі, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

У водія не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, він поводив себе адекватно.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 повідомляв про наміри пройти огляд на стан сп`яніння, проте оскільки в його автомобілі знаходились неповнолітні діти, водій чекав довірену особу, якій він зможе передати автомобіль та дітей. ОСОБА_1 неодноразово вказував, що він встигне дочекатись свого товариша та поїхати у заклад охорони здоров`я протягом встановленого законом 2-годинного проміжку часу.

Апелянт вважає, що працівники поліції діяли упереджено та помилково розцінили вказані його дії як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

На переконання захисника, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведено поза розумним сумнівом.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Фельського С.Л., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №273289 від 16.03.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний;

- направленні водія транспортного засобу на огляд до КНП «ОКЗПНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 16.03.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ніким не заперечується.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених під час їх оформлення не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.

В ньому зазначено дату та місце його оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на матеріалах провадження. Оскільки судом першої інстанції враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння регламентовано ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, оголошено водієві та викладено у протоколі про адміністративне правопорушення і доданому до нього направленні.

Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення уповноваженою особою законної вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Всупереч протилежним доводам апеляційної скарги, з наявного відеозапису апеляційним судом встановлено, що поведінка ОСОБА_1 очевидно не відповідала обстановці, адже він поводив себе нестримано, зверхньо, перебивав та кричав на уповноважених осіб.

При цьому вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою, зрозумілою для сприйняття. На що водій спочатку погодився. Проте подальші дії особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, очевидно не були спрямовані на проходження такого огляду. Водій зазначив, що має необхідність передати дітей та автомобіль довіреній особі, яка приїде на місце події, але конкретний час не вказав. Проти виклику іншого екіпажу патрульної поліції для забезпечення безпеки дітей водій категорично заперечував, не погоджувався також взяти дітей із собою. ОСОБА_1 наполягав на тому, що усі повинні чекати стільки часу, скільки буде потрібно. У подальшому на вкотре оголошену вимогу працівника поліції водій знову відповів, що потрібно чекати довірену особу. Протягом 34 хвилин очікування довірена особа на місці події так не з`явилась, час її прибуття не було відомо.

Зафіксовані на відеозаписові дії особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, були спрямовані на затягування часу та розцінюються як ухилення від виконання законної вимоги поліцейського, в чому і вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обставин, які б дійсно завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, судом не встановлено.

Отже, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 тим самим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Визначений п.9 Розділу ІІ Інструкції 2-годинний часовий інтервал доставки осіб до найближчого закладу охорони здоров`я з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння стосується саме процедури проходження такого огляду, а не відмови від його проходження, за що і було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в рамках даного провадження.

Доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх ймовірної упередженості, яка нібито мала місце 16.03.2025 року, апеляційному суду не надано.

Відтак, доводи апелянта в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із винесеним судовим рішенням, проте висновків суду не спростовують.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар