ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №626/2133/25 Головуючий 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Провадження №33/818/1381/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.2 ст.172-10 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Дворницького В.В. на постанову Берестинського районного суду Харківської області від 18 липня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що 03 липня 2025 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 курсант ОСОБА_1 , призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, перебуваючи в пункті дислокації в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , всупереч вимогам ст.ст.9, 11 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України», в частині невиконання наказів командирів (начальників), відмовився виконувати вимоги командира, а саме в період з 24 червня 2025 року не виконував накази командира 4 навчальної роти військові частини НОМЕР_1 , який було видано відповідно до ст.35 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України», в частині отримання військового одягу, амуніції та зброї.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Дворницький В.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги послався на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_1 . Вказав, що ОСОБА_1 був примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово направлений на ВЛК та незаконно мобілізований. Зазначив, що ОСОБА_1 був виключений з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину. Наголосив, що ОСОБА_1 утримує матір, яка постійно хворіє та потребує постійного догляду.

Позиції учасників апеляційного провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Дворницький В.В., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Приписами ч.2 ст.172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до абз.12 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст.9 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом третім ст.11 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України» передбачено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки : беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Зі змісту ст.35 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України» вбачається, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії А4348 №32 від 03 липня 2025 року, витяг з наказу військової частини НОМЕР_1 №249 від 24 червня 2025 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , надані під час складання протоколу.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з тим, що раніше засуджений за вчинення тяжкого злочину, є необґрунтованими.

Згідно п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину/

18 травня 2024 року вищевказаний пункт закону був виключений на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633 ІХ від 11 квітня 2024 року.

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на неправомірність дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 під час мобілізації ОСОБА_1 , не приймаються до уваги, оскільки останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо неправомірності дій працівників ТЦК та СП. Тобто незаконність дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Утримання ОСОБА_1 хворої матері, не спростовує висновків суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2

ст.172-10 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Дворницького В.В. залишити без задоволення, а постанову Берестинського районного суду Харківської області від 18 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня