Провадження №3/367/2851/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2025 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., вивчивши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, продавця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 160 КУпАП, -

установив:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа з протоколом (серія ВАД №858172) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 160 КУпАП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний матеріал передано для розгляду судді Білогруд О.О.

У судове засідання призначене 23.10.2025 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився. Будь-яких клопотань до суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03.04.2008 у справах "Пономарьов проти України", від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України", від 14.10.2003 у справі "Трух проти України" судом визначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що судом здійснено заходи з повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, а він мав бути заінтересованим для вжиття заходів для явки до суду, то суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю за наявними у справі документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 858172 від 23.08.2025, 23.08.2025 о 10:00 ОСОБА_1 , за адресою: місто Ірпінь, вулиця Літературна (територія парковки парку «Центральний» здійснював торгівлю з рук продуктами харчування в невстановленому місці без належних дозвільних документів, зазначено, що «дозвіл на проведення торгівлі скасовано рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 5318 від 06.05.2025». Відповідальність за вказане правопорушення передбачено частиною першою статті 160 КУпАП.

Вивчивши матеріали вказаної справи суддею враховується таке.

За змістом частини другої статті 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 160 КУпАП передбачено відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях і тягне за собою накладення штрафу від одного до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі або без такої.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 160 КУпАП, передбачає наявність чотирьох взаємозумовлених і взаємопов`язаних елементів: об`єкта та об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Диспозиція частини першої статті 160 КУпАП має бланкетний характер, тобто вона відсилає до іншого нормативного акту, зокрема, Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833 (з наступними змінами), за порушення якого і настає адміністративна відповідальність за указаною статтею.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 здійснював торгівлю продуктами харчування з рук у невстановленому місці, дозвіл на проведення торгівлі скасовано рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 5318 від 06.05.2025. Також до матеріалів справи долучено копію рішення Ірпінської міської ради №53/8 від 06.05.2025, яким ФОП ОСОБА_2 скасовано дозвіл на проведення ярмаркових заходів в межах місті Ірпінь. Однак, установити із наявних у матеріалах справи доказів чи перебували ФОП ОСОБА_2 та продавць ОСОБА_1 у трудових відносинах не можливо. Також до матеріалів справи долучено фотокартку продуктів харчування з якої неможливо встановити хто саме здійснював їх реалізацію.

Крім того, з матеріалів справи не убачається, що уповноваженим працівником установлено сам факт торгівлі, оскільки у справі відсутні пояснення свідків правопорушення, інші докази купівлі-продажу товару - продуктів харчування безпосередньо у ОСОБА_1 .

В розумінні положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції. Таку позицію висловлено Європейським судом з прав людини у рішенні від 15.05.2008 у справі "Надточій проти України".

Відповідно до частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.200, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно вимог пункту другого статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

У справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення стаття 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

При цьому, відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно з усталеною та беспрецедентною практикою Європейського суду з прав людини підшування, збирання доказів судом є не допустимим.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять відомостей «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 23.08.2025 вчинено правопорушення, передбачене частиною першою статті 160 КУпАП. Отже судом визнається доведеною відсутність факту порушення ОСОБА_1 порядку ведення торгівлі в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях, тобто доведеною є відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, провадження у справі за частиною першою статті 160 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 156, 160, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 160 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Білогруд