справа № 166/1978/25
провадження № 3/166/950/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 грудня 2025 року с-ще Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., розглянувши матеріали справи, скеровані відділенням поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановив :

Згідно з протоколом про адмінправопорушення ВАД №593159 від 06.11.25 ОСОБА_1 звинувачується у тому, що він 20 жовтня 2025 року близько 22 год 32 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме словесно погрожував фізичною розправою, ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого потерпілій була завдана шкода психологічному здоров`ю. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 винуватість не визнав, пояснив, що дійсно у вказані в протоколі час та місці він прийшов до будинку, де проживала його колишня дружина ОСОБА_2 , стукав у вікно, просив ОСОБА_2 впустити його до будинку, щоб переночувати, однак вона його не впустила. Вказав, що з ОСОБА_2 шлюб розірваний, він проживає у с. Заброди, де йому, як військовослужбовцю, селищна рада виділила будинок для проживання. Колишня дружина проживає у с. Піски-Річицькі. Перебування у стані алкогольного сп`яніння 20 жовтня 2025 року о 22 годині заперечив.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 20 жовтня 2025 року ввечері прийшов у стані сп`яніння до неї на роботу, просив поїхати з нею у с. Піски-РІчицькі до її будинку, однак вона відмовила йому в цьому. Проте він на її заперечення не відреагував, приїхав до її будинку, упродовж 20 хвилин стукав у вікно, двері, вимагав впустити. Оскільки напередодні він скоїв щодо неї насильство (тягав за волосся, кричав, ображав), вона до будинку його не впустила, викликала поліцію. ОСОБА_1 , не дочекавшись поліції, залишив подвір`я. Образу її ОСОБА_1 нецензурними словами, погрозу фізичною розправою 20 жовтня 2025 року заперечила. Вказала, що поліцейському про такі дії ОСОБА_1 не повідомляла, зазначала лише про стукіт у вікно та двері.

Таке пояснення потерпілої узгоджується із її письмовим поясненням від 20.10.25 та рапортом інспектора чергової частини місцевого відділення поліції від 21.10.25.

Жодних доказів на підтвердження висловлювання ОСОБА_1 щодо потерпілої нецензурними словами, погроз фізичною розправою матеріали справи не містять.

Дослідивши надані докази, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь. Вказане свідчить про те, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із усталеною судовою практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, складає діяння (дія або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).

Скоєння ОСОБА_1 указаних у протоколі про адмінправопорушення дій (образа, погроза фізичною розправою) сторони заперечили, матеріали справи доказів на підтвердження цих дій не містять.

Суд, як незалежний орган, з власної ініціативи не вправі змінювати об`єктивну сторону правопорушення, погіршуючи становище особи, яка притягується до відповідальності.

Відтак, ураховуючи відсутність достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні тих дій, які йому інкримінуються, суд на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП вбачає підстави для закриття провадження за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Проте потерпіла вправі вимагати від органу Національної поліції складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вказаною подією із викладенням повідомленого нею діяння, що складає об`єктивну сторону правопорушення, у межах строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

ухвалив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун