Справа №: 307/4137/25
Провадження № 3/307/1572/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 04 вересня 2025 року, перебуваючи на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) з місцем дислокації АДРЕСА_1 , порушив вимоги пп. пп. 4, 5, 6, 7, 13 та 14 п. 3 «Посадової інструкції начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б)», затвердженої наказом НОМЕР_1 прикордонного загону № 91-ОД від 13.05.2024, а саме, недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків за посадою, що виразилось у неволодінні обстановкою на ділянці відповідальності, не ефективному застосуванні сил та засобів, не врахуванні в повній мірі тактики дій правоворушників під час планування охорони державного кордону, що призвело до незаконного перетину державного кордону одинадцяти осіб на ділянці відповідальності державного кордону, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 винуватим себе не визнав та пояснив, що протяжність ділянки відповідальності прикордонної смуги с. Грушово сягає понад 11 кілометрів. У зв`язку із недостатньою кількістю наявних сил та засобів неможливо забезпечити патрулювання ділянки державного кордону на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зазначив, що він неодноразово звертався до керівництва із повідомленнями про необхідність відрядження військовослужбовців з інших відділень ДПС для здійснення надійної охорони кордону, у зв`язку із чим ним було складено ряд рапортів, як усних так і письмових, зокрема, 12 лютого 2025 року та 19 лютого 2025 року акт рекогносцирування про недостатню кількість персоналу, сліпі зони та необхідність встановлення додаткових камер відеоспостереження на ділянці відповідальності, які просив долучити до справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 04 вересня 2025 року, перебуваючи на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) з місцем дислокації АДРЕСА_1 , порушив вимоги пп. пп. 4, 5, 6, 7, 13 та 14 п.3 «Посадової інструкції начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б)» затвердженої наказом НОМЕР_1 прикордонного загону № 91-ОД від 13.05.2024, а саме, недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків за посадою, що виразилось у неволодінні обстановкою на ділянці відповідальності, не ефективному застосуванні сил та засобів, не врахуванні в повній мірі тактики дій правоворушників під час планування охорони державного кордону, що призвело до незаконного перетину державного кордону одинадцяти осіб на ділянці відповідальності державного кордону (а. с. 1).

Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування, яке в подальшому послугувало складанням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 стала інформація про затримання суміжною стороною 11 громадян України на напрямках 278 та 275 - 276 прикордонних знаків ділянки відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відомості про те, що 04 вересня 2025 року отримано інформацію про затримання 11 осіб суміжною стороною та що під час проведення пошукових заходів виявлено доріжку слідів від групи людей на 9 осіб та доріжку слідів на 3 особи, які ймовірно здійснили незаконний перетин державного кордону, містяться тільки у письмових поясненнях ОСОБА_1 та не можуть беззаперечно свідчити про те, що такі сліди належать саме тим особам, які згідно інформації суміжної сторони здійснили незаконний перетин кордону з України до Румунії.

Однак, до матеріалів справи не додано жодних відомостей щодо осіб, які перетнули державний кордон, не долучено протоколів затримання таких осіб, чи копії повідомлення із суміжної сторони, щодо виявлення ними вказаних громадян України.

Отже, матеріали справи не містить належних та достатніх доказів, які б свідчили про незаконне пертинання державного кордону України одинадцятьма особами 04 вересня 2025 року на напрямках 278 та 275 - 276 прикордонних знаків ділянки відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Із долученого наказу про додержання законодавства про військові адміністративні правопорушення від 06 жовтня 2025 року не вбачається, які саме пункти вказаного наказу порушив ОСОБА_1 , що виразилось у неволодінні обстановкою на ділянці відповідальності, не ефективному застосуванні сил та засобів, не врахуванні в повній мірі тактики дій правоворушників під час планування охорони державного кордону, що призвело до незаконного перетину державного кордону одинадцяти осіб на ділянці відповідальності державного кордону.

Посилання начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_1 вимог пп. пп. 4, 5, 6, 7, 13 та 14 п.3 «Посадової інструкції начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б)» затвердженої наказом НОМЕР_1 прикордонного загону № 91-ОД від 13.05.2024 не заслуговують на увагу, оскільки такий наказ до матеріалів справи не долучено, а отже суд не має можливості перевірити вказаний факт, доказів не виконання ОСОБА_1 цих обов`язків суду не надано, не зазначений причинний зв`язок між виявленим порушенням, невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків та перетином одинадцятьма особами державного кордону.

Доказів того, що в обов`язки ОСОБА_1 входить забезпечення технічного обстеження або розподілення і призначення на посади військовослужбовців, що призвело до відсутності таких на ділянці відповідальності, суду не надано, а отже не доведено, що ОСОБА_1 не виконав свої обов`язки, проявив до них байдужість та несумлінність за наявності реальної можливості їх виконати.

Надані суду докази, що містяться у матеріалах провадження не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення, оскільки такі підтверджують тільки факт перебування ОСОБА_1 на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Згідно ж долучених ОСОБА_1 актів вбачається, що він неодноразово звертався до керівництва із запитами про відсутність достатнього захисту різних ділянок державного кордону, зокрема потребу у встановленні додаткових камер відеоспостереження та відсутність достатньої кількості військовослужбовців для патрулювання ввіреної йому ділянки відповідальності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас