Справа № 489/9154/25
Провадження № 3/489/2265/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

02 грудня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі слів проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №504056 від 05.11.2025 ОСОБА_1 інкримінується, що 05.11.2025 об 11.00 год. в м. Миколаєві по проспекту Богоявленському він, керуючи транспортним засобом "VOLKSWAGEN CADDY", д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог пунктів 2.3 "б", 10.1 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час гальмування не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив зіткнення із дорожньою огорожею та світлофорним об`єктом. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 при розгляді справи в суді пояснив, що керуючи рухаючись вищевказаним транспортним засобом, перед перехрестям проспекту Богоявленського та вул. Авангардна, з лівої дорожньої смуги на його праву смугу руху раптово виїхав транспортний засіб «DAEWOO», чим створив йому аварійну ситуацію та небезпеку для руху, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , діючи в умовах крайньої необхідності, застосував екстрене гальмування, проте керований ним автомобіль викинуло на паркан та світлофорний об`єкт. Водій, який спровокував ДТП, місце пригоди залишив.

Також до суду надійшли матеріали з Комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради про те, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортну світлофорну стійку та кабель, на відновлення яких понесені витрати на суму 13791,21 грн.

Вислухавши водія, представника Комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення; схему місця ДТП від 05.11.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 ; довідку УПП в Миколаївській області; переглянувши відеозапис; повідомлення Комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства з додатками), суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Із змісту ст. 245 КУпАП слідує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 «б» ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При розгляді справи в суді з пояснень ОСОБА_1 та наданого ним відеозапису з реєстратора транспортного засобу встановлено, що в даній дорожній обстановці водій був уважним та не відволікався від керування транспортним засобом. При цьому інший транспортний засіб «DAEWOO», що рухався по суміжній лівій смузі в попутному напрямку та під`їжджаючи до перехрестя проспекту Богоявленського з вул. Авангардна, раптово став виїжджати у крайню праву смугу перед транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , чим створив йому небезпеку для руху, внаслідок чого останній був змушений застосувати екстрене гальмування з метою уникнути зіткнення з вищевказаним транспортним засобом для недопущення заподіяння значної шкоди зіткненням транспортних засобів, проте йому цього не вдалось, внаслідок чого його автомобіль змінив напрямок руху та виїхав за межі проїзної частини, де допустив зіткнення із світлофорним об`єктом.

Вказані обставини, у свою чергу, свідчать про те, що в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, оскільки суддею встановлено, що водій ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці допустив зіткнення зі світлофорним об`єктом внаслідок виїзду його автомобіля за межі проїзної частини через застосування ОСОБА_1 екстреного гальмування, яке було застосоване ним з метою уникнення зіткнення з іншим транспортним засобом, що раптово виїхав на його смугу руху, тому в силу ст. 18 КУпАП дії водія ОСОБА_1 були обумовлені крайньою необхідністю, що не утворює складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При цьому, суддя звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним достатнім доказом винуватості особи в інкримінованому порушенні, оскільки викладені у ньому обставини вчинення особою діяння мають підтверджуватися сукупністю інших належних та допустимих доказів, які підтверджують винуватість особи в інкримінованому порушенні поза розумним сумнівом, що в даній справі не доведено.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються дослідженими судом доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності. Керуючись статтями 252,266,280,283,284,285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко