Справа № 303/940/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бедринець М.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови суду, - 01 лютого 2025 року о 22 годині 16 хвилин ОСОБА_1 в місті Мукачево, по вулиці Ужгородська 25, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №36 від 01 лютого 2025 року. Результат огляду водія, перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бедринець М.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає, що з оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки судом винесено постанову передчасно без повного та належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення. Стверджує, що ОСОБА_1 вину не визнає, він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом не керував, перебував у транспортному засобі, грівся та чекав знайомого, жодних дій для керування та приведення ТЗ у рух не вчиняв, а тому правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не вчиняв. Стверджує, що знаходження за кермом ТЗ, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи у нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування ТЗ, незалежно від наявності ввімкненоного двигуна. Зазначає, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування ТЗ, акту про відсторонення водія від управління ТЗ до матеріалів справи не додано. Вказує, що не роз`яснено ОСОБА_1 , який є особою юридично необізнаною, право на правову допомогу. Зазначає, що судом першої інстанції не були в повному обсязі дотримані вимоги ст.ст.245, 268, 280 КУпАП та не досліджені докази, суд допустив неповноту судового розгляду справи, неправильно встановив фактичні обставини правопорушення та наявність вини ОСОБА_1 у його вчиненні, що свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови суду.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бедринець М.Ю. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомили суд про поважність причин їх неявки, що згідно вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, а тому, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без їх участі.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Порушення цієї заборони тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №236292 від 01 лютого 2025 року вбачається, що 01 лютого 2025 року о 22 годині 16 хвилин ОСОБА_1 в місті Мукачево, по вулиці Ужгородська 25, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №36 від 01 лютого 2025 року. Результат огляду водія, перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Своїм підписом засвідчив про ознайомлення з протоколом. Від надання пояснень, ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: рапортом працівника поліції від 02 лютого 2025 року, згідно якого слідує, що під час несення служби, на зустріч рухався автомобіль, водій якого повідомив, що неподалік їде автомобіль марки ВАЗ 217030 д.н.з. НОМЕР_2 , виляючи з боку у бік, так як напевно водій цього автомобіля перебуває у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому проїжджаючи за адресою м. Мукачвео, вул.Ужгородська, було зупинено вище вказаний ТЗ під керуванням ОСОБА_1 та в ході спілкування з ним було встановлено, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявленням стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 лютого 2025 року, висновком № 36, КНП «Лікарні Святого Мартина» від 01 лютого 2025 року. Результат огляду водія, перебуває в стані алкогольного сп`яніння; дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських з місця події, що містяться на DVD-диску, що додано до протоколу.

Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Дійсно, відеозаписом події, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 та моменту його зупинки працівниками поліції, проте це пояснюється тим, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а їхали за ним та останній сам зупинився біля узбіччя дороги, після чого до нього підійшли працівники поліції, та вказали про аварійне водіння транспортним засобом.

Факт керування транспортним засобом не заперечувався самим ОСОБА_1 , як під час спілкування останнього з працівниками поліції так і під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено сукупністю належних та допустимих доказів, які долучені до матеріалів справи.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що під час складання протоколу не роз`яснено ОСОБА_1 , який є особою юридично необізнаною, право на правову допомогу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду, а також суть інкримінованого правопорушення та зазначено про оформлення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відеозапис свідчить про те, що він мав можливість скористатися своїми правами: надати пояснення та ознайомитися з матеріалами справи, проте своєю агресивною поведінкою самоусунувся від цього.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що жодний нормативно-правовий акт не передбачає необхідної присутності адвоката під час проходження водієм огляду на стан сп`яніння, а також обов`язку працівника поліції при огляді водія на стан сп`яніння та при складанні протоколу за результатами огляду забезпечити участь захисника.

Підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, необ`єктивне ставлення до правопорушника з боку працівників поліції, в апеляційного суду немає.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Бедринець М.Ю. не надали.

Отже, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності

Аргументи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 працівниками поліції від керування ТЗ, та що не додано до справи акту про відсторонення водія від управління ТЗ, то апеляційний суд зазначає, що дійсно у матеріалах даної справи відсутні відомості у підтвердження факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, як це визначено положеннями ст. 266 КУпАП, проте будь якого впливу на доведеність його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така обставина немає.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушеннями ст. 256 КУпАП, нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками поліції, які діяли в межах своїх повноважень, а протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Більш того, такі доводи не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки не є такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бедринець М.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага