ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3216/25 Справа № 212/8175/25 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

постановою судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 17.11.2025 року подав апеляційну скаргу, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, постанова розглянута без його участі, а також він не отримував копію постанови суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку або якщо у поновленні строку відмовлено.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого Королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держави-учасниці мають право встановлювати процесуальні правила, зміст яких полягає у запобіганні безладному руху в судовому процесі. Зокрема, сторона, яка бере участь у провадженні, зобов`язана проявляти розумну активність у реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З матеріалів справи вбачається, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була постановлена 03 вересня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови, а тому останнім днем її подання було 12 вересня 2025 року включно.

Натомість апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслав поштою лише 17 листопада 2025 року, а зареєстрована вона судом 20 листопада 2025 року, тобто через 2 місяці та 5 днів після спливу строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку апелянт зазначає, що постанова ухвалена за його відсутності, повідомлення про дату, час та місце розгляду було неналежним, а копію постанови нібито направлено не за тією адресою. Крім того, він просить вважати початком перебігу строку дату ознайомлення з матеріалами справи 05 листопада 2025 року.

Разом з тим ці твердження не знаходять підтвердження в матеріалах провадження.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ № 376003 убачається, що адреса місця проживання ОСОБА_1 була зазначена ним особисто. Судом першої інстанції отримано відповідь № 1741302 від 05.09.2025 року з державного реєстру фізичних осіб платників податків, з якої вбачається, що зареєстроване місце проживання особи повністю збігається з адресою, зазначеною у протоколі. Саме на цю адресу суд направив копію постанови.

Доводи про те, що копію рішення не було надіслано є безпідставними.

Більше того, 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовим запитом, у якому попросив надіслати копію постанови на електронну адресу, зазначену ним у зверненні. 16 жовтня 2025 року на цю електронну адресу судом направлено копію постанови, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, вже з 16.10.2025 року апелянт достовірно знав про зміст та наявність постанови.

Крім цього, його захисник адвокат Поліщук О.С. 27 жовтня 2025 року подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, з якими, згідно з власноручною розпискою, вона ознайомилася 30.10.2025 року, отримавши фотокопії документів.

Надалі, 03 листопада 2025 року, захисник повторно звернулася з клопотанням про ознайомлення з відеозаписом, який, згідно з розпискою, отримала 05 листопада 2025 року.

Таким чином, навіть якщо брати до уваги запропоновану апелянтом (хоча і правово необґрунтовану) позицію про необхідність відрахування строку від дати повного ознайомлення з матеріалами справи 05.11.2025 року, останнім днем для подання апеляційної скарги був би 14.11.2025 року включно, однак навіть цей строк був пропущений.

Суд також враховує, що постанова суду була забезпечена для загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 вересня 2025 року, що створювало додаткову можливість ознайомитися з її змістом у відкритому реєстрі, проявивши мінімальну спробу захисту своїх прав.

З огляду на встановлені обставини апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 мав реальну та неодноразову можливість вчасно дізнатися про ухвалене рішення та подати апеляційну скаргу у межах визначеного законом строку. Натомість жодних об`єктивних та поважних причин, які б унеможливлювали своєчасне її подання, він не навів.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та наявність підстав для відмови у його поновленні. У зв`язку з цим апеляційну скаргу, подану після спливу визначеного законом строку, слід повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути особі, що її подала, разом із усіма додатками.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА