Справа № 624/1109/25
провадження № 3/624/553/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Богачова Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Головного управління ДПС у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В провадження Кегичівського районного суду Харківської області з Головного управління ДПС у Харківській області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно з протоколом № 1892/20-40-07-12-30 від 14.11.2025, ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «Джиемес агро» вчинив правопорушення в частині порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: абзац «а» п. 198.1, абзаців першого і другого п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення податкового кредиту всього у сумі 931000 гривень, у січні квітні та жовтні листопаді 2020 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на суму 918725 гривень (в т.ч.: січень 2020 376600 гривень, лютий 2020 323400 гривень, березень 2020 594 гривень, квітень 2020 87200 гривень) та завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 12275 гривень (в т.ч.: квітень 2020 7075 гривень, листопад 2020 5200 гривень).

Ці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить трекінг відстеження поштового відправлення.

Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua

Як вбачається з частини 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. При цьому, від нього надійшли заперечення на протокол та додаткові пояснення у справі. В своїх запереченнях зазначив, що він не є та ніколи не був головним бухгалтером ТОВ «Джиемес агро». Також, в протоколі замість «дати та часу вчинення правопорушення» зазначено дату фіксації правопорушення (дату складання акту перевірки), що вочевидь не є тотожними речами. Тобто, як вбачається з протоколу адміністративне правопорушення, яке йому інкримінують, фактично було вчинено у 2020 році. Таким чином, з моменту вчинення адміністративного правопорушення на момент розгляду справи сплинуло значно більше, ніж три місяці (вже навіть більше 5 років). Крім цього, зазначив, компанія не погодилась з висновками, викладеними в акті перевірки від 17.10.2025, та подавало заперечення до акту перевірки та скаргу на податкові повідомлення-рішення, які були прийняті на підставі акту перевірки від 17.10.2025. Тому, скоєння податкового порушення не можна вважати встановленими, а відповідні твердження податкового органу, які відображають лише позицію однієї із сторін спору, не можуть бути підставою для висновку про наявність в його діях вини у порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку і відповідно бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Також, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за його відсутності, чим були порушені його права, передбачені ст.ст. 256, 268 КУпАП. В зв`язку з чим просив закрити провадження у цій справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин вважаю за можливе прийняти рішення по справі 05.12.2025 у відсутність належним чином повідомленої особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, обсяг яких є достатніми для прийняття рішення у справі, з урахуванням ч. 2 ст. 277 КУпАП, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог статтей 38, 277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами.

Судом встановлено, що в жовтні 2025 року була проведена документальна позапланова невиїздна перевірка суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ «Джиемес агро» ().

За наслідками проведеної перевірки 17.10.2025 року за № 39959/20-40-07-12-05/42074640 було складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні податку на додану вартість ТОВ «Джиемес агро». За підсумками вказаної перевірки посадовими особами ДПС України, які проводили перевірку, на думку перевіряючи осіб було встановлено з боку посадових осіб ТОВ «Джиемес агро» податкового законодавства України, що було відображено у резолютивній частині Акта перевірки.

Одночасно з підписанням Акта перевірки представниками ДПС України 14.11.2025 року посадовою особою - головним державним інспектором Слобожанського відділу перевірок платників управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області Марченко Л.В. на головного бухгалтера ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1892/20-40-07-12-30, за порушення встановленого порядку ведення податкового обліку, а саме, - завищення податкового кредиту всього у сумі 931000 гривень, у січні квітні та жовтні листопаді 2020 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на суму 918725 гривень (в т.ч.: січень 2020 376600 гривень, лютий 2020 323400 гривень, березень 2020 594 гривень, квітень 2020 87200 гривень) та завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 12275 гривень (в т.ч.: квітень 2020 7075 гривень, листопад 2020 5200 гривень), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до змісту п. 86.1. ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, та не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

В силу норм Податкового Кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 р. у справі №П/811/2893/14.

Згідно положень ст. 58 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення - рішення.

Статтями 55-56 Податкового кодексу України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

З аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, то контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Не прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням контролюючим органом суми бюджетного відшкодування, позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Як вбачається з заперечення ОСОБА_1 , ТОВ «Джиемес агро» не погоджуючись з викладеними висновками в акті № 39959/20-40-07-12-05/42074640 від 17.10.2025 року, з метою захисту своїх порушених прав було подано заперечення на акт документальної перевірки.

На день розгляду адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 процедура оскарження висновків перевірки триває, а тому викладені в наданих доказах зобов`язання є неузгодженими і до остаточного вирішення цього спору факт допущення порушення не є встановленим.

Податкових-повідомлень рішень про застосування до ТОВ «Джиемес агро» штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового законодавства, які слідують при встановлені порушення за наслідками податкової перевірки, матеріали справи не містять.

Згідно висновків, наведених у постанові КАС ВС України від 8 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Зважаючи на викладені обставини, на підставі наданих суду доказів, суд позбавлений можливості зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Отже наявні в матеріалах справи докази суд не може визнати такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, враховуючи наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.

Суд згідно з приписами статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що посадовими особами ГУ ДПС у Харківській області не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , що є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони правопорушення у вчиненні інкримінованого їй діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 163-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Богачова