Справа №587/2581/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/906/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Смирнової О.Л., розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Смирнової О.Л. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 09 червня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. за те, що він 22 травня 2025 року близько 17 год 00 хв під час виконання обов`язків військової служби на території тимчасового базування підрозділу ВЧ НОМЕР_1 у Сумському районі був виявлений командуванням вказаної військової частини з підозрою на перебування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а саме: неясна мова, запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів. Висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» від 22 травня 2025 року №1785 підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення вимог ст. 11, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Смирнова О.Л. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09 червня 2025 року, а провадження по справі закрити, за відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 був відсутній у судовому засіданні при розгляді справи, повістку не отримував, заяви про розгляд справи в його відсутності не підписував, хоча така заява долучена до матеріалів справи. При цьому, з 09 червня 2025 року по 18 червня 2025 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР з приводу встановленої йому хвороби. Таким чином, розглянувши дану справу у відсутність ОСОБА_1 , суд, фактично, позбавив останнього можливості надати як пояснення у свій захист так і відповідні докази.

Також, апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суддею не було враховано того, що ОСОБА_1 своєї вини не визнає, а з приводу вказаних подій пояснював, що він дійсно є військовослужбовцем та проходить службу у ремонтній роті, з квітня 2025 року страждає на сильний біль у поперековому відділі хребта, а тому, 20 травня 2025 року звернувся до лікаря-невролога Сумської міської лікарні № 1 з приводу поганого стану здоров`я. Згідно консультативного висновку лікаря від 20 травня 2025 року, після встановлення певного діагнозу, йому було призначено лікування в умовах медичної роти, з обмеженням фізичних навантажень, у т.ч. тривалої ходи, перебування на ногах, та звільнено від службових обов`язків на 10 днів. В той же день він переслав цей висновок лікаря по додатку Ватсап своєму командиру ОСОБА_2 та командиру медичної роти ОСОБА_3 , однак, обидва командири вказані повідомлення проігнорували.

Апелянт вказує, що у зв`язку з поганим самопочуттям ОСОБА_1 перебував у важкому як фізичному, так і психологічному стані, нервував, в нього підвищився тиск, було пришвидшене серцебиття та пульс, тому 22 травня 2025 року, коли він прийшов за ліками, працівники аптеки поміряли йому тиск та порекомендували приймати настойку глоду, по 40 крапель, тричі на день, що він і робив, а оскільки командир ОСОБА_2 вищезазначене повідомлення про стан здоров`я проігнорував і не направив його ( ОСОБА_1 ) до медичної роти для лікування, останній продовжив виконувати свої службові обов`язки у ремонтній роті.

При цьому, апелянт зауважує, що настойка глоду виготовляється на спирту, а тому, після її вжиття від ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю з ротової порожними, що послуговало направленням його для проходження медичного огляду на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння, який був проведений в КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» за допомогою приладу Драгер, без відібрання біосередовища, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Крім того, у Висновку лікаря не визначено процент змісту алкоголю, який після вживання крапель глоду міг бути нижчим 0,2 проміле, а тому даний доказ необхідно визнати недопустимим та неналежним доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на думку захисника, неврахування суддею суду першої інстанції вищезазначених обставин призвело до постановлення рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

У призначене судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, проте, присутня у судовому засіданні захисник Смирнова О.Л. не заперечувала щодо здійснення апеляційного розгляду у відсутність її підзахисного, з посиланням на те, що останній перебуває на військовій службі.

А тому, доповівши зміст оскаржуваної постанови судді суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Смирнову О.Л. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що одним з доводів апелянта щодо постановлення суддею незаконного рішення є те, що суд розглянув дану справу у його відсутність, а повідомлений він про призначення її до розгляду належним чином не був, що свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням вимог закону, якими передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, та які врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року по справі № 205/7595/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 201/6092/17, від 04 листопада 2019 року по справі № 214/9062/15-ц, від 18 березня 2020 року по справі № 704/435/19-ц.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , і висновку про можливість здійснення судового засідання без останнього суддя дійшов з врахуванням того, що він повідомлений належним чином в тому числі шляхом направлення SMS повідомлення та що у матеріалах справи міститься заява, в якій він просив розглядати справу без його участі та в якій він зазначив, що свою вину визнає.

Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, з врахуванням тих обставин, що в матеріалах справи відсутні докази як на підтвердження того, що ОСОБА_1 був повідомлений про призначення даної справи до розгляду шляхом направлення повістки на військову частину, в якій він проходить військову службу, як передбачено вищезазначеним Законом, так і шляхом направлення SMS повідомлення.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що наявні в матеріалах справи заявка про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення та заява про розгляд справи без участі з вказівкою на визнання вини не містять підпису ОСОБА_1 , а містять позначку, що від їх підпису останній відмовився.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку, розглянувши справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суддею суду першої інстанції було порушено як вимоги процесуального закону, так і право останнього на захист, а також не дотримано положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У зв`язку з зазначеним, вважати оскаржувану постанову законною, підстави відсутні, і вказане судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом, нової постанови, на задоволення в цій частині апеляційних вимог захисника Смирнової О.Л.

Разом з тим, при прийнятті нової постанови, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, та який діє і на даний час.

Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Стаття 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, передбачає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Зі змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії КИС№1151 від 23 травня 2025 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП вбачається, що останній 22 травня 2025 близько 17 год. 00 хв., під час виконання обов`язків військової служби на території тимчасового базування підрозділу ВЧ НОМЕР_1 у Сумському районі був виявлений командуванням вказаної військової частини з підозрою на перебування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а саме: неясна мова, запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів.

Зазначене стало підставою для направлення військовослужбовця ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу - КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань».

При цьому, Висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» №1785 підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

З вказаного Висновку, також, вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений до лікарні старшим сержантом в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 22 травня 2025 року о 17 год. 30 хв., дата та точний час огляду - 22 травня 2025 року о 17 год. 50 хв., який був проведений лікарем-фельдшером ОСОБА_5 .

Також, наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями старшого сержанта ОСОБА_4 та солдата ОСОБА_6 підтверджено як обставини, зазначені у вищевказаному протоколі так і те, що у їх присутності у медичному закладі лікарем було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними чи недопустимими підстави відсутні.

Що стосується доводів захисника про те, що запах алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 був через те, що останній вжив настоянку глоду, яка містить спирт та яку йому порадили в аптеці як засіб для зниження тиску та зменшення хвилювання, то апеляційний суд зауважує, що окрім вказаного, у останнього було виявлено і інші ознаки сп`яніння, а саме, неясна мова, хитка хода, та порушення координації рухів. При цьому, апелянтом жодним чином не доведено, що ці ознаки пов`язані саме з встановленим ОСОБА_1 лікарем-невропатологом діагнозу, а не з його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, який було встановлено лікарем-фельдшером за результатом проведеного відносно останнього огляду на визначення такого стану у медичному закладі.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за перебування військовозобов`язаних на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, і у вказаній статті не зазначено, що якщо військовослужбовець перебуває у такому стані у зв`язку з вживанням ліків, у діях такої особи склад даного адміністративного правопорушення відсутній.

Також, апеляційний суд зауважує, що положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено обов`язкове відібрання біосередовища у особи при її огляді на стан наркотичного сп`яніння, а у даному випадку у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначеною Інструкцією передбачено фіксування всієї процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння та отриманих показників лише в Акті медичного огляду, а тому, доводи захисника щодо недопустимості та неналежності Висновку лікаря щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, від 22 травня 2025 року №1785, з посиланням на те, що в ньому відсутній процент змісту алкоголю, виявленого у ОСОБА_1 , є надуманими та безпідставними.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що захисником не доведено, що діагноз лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння є необ`єктивним чи недостовірним, в той же час даним доказом підтверджується те, що складений лікарем Висновок останній підписав особисто без жодних заперечень стосовно встановленого діагнозу.

Таким чином, у даній справі достатньо доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення «поза розумним сумнівом», які відповідають критеріям належності та допустимості, та які доводами апелянта жодним чином не спростовані.

Разом з тим, встановивши в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості накласти адміністративне стягнення, в межах санкції даної статті, з врахуванням наступного,

Так, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії КИС№1151, вищезазначена подія мала місце 22 травня 2025 року, і на час розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Смирнової О.Л. - задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.