Справа № 598/1798/23
провадження № 3-в/598/5/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" грудня 2025 р. Суддя Збаразького районного суду

Тернопільської області Олещук Богдан Тарасович

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Збаражі Тернопільської області, подання начальника відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, у зв`язку із закінчення строків давності виконання постанови суду, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Шумськ Тернопільської області, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП,

встановив:

До Збаразького районного суду надійшло подання начальника відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Чоловського М.С., зареєстроване через канцелярію суду 11 листопада 2025 року, у якому він просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб, накладеного постановою Збаразького районного суду від 09.08.2023 та визнати постанову такою, що не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вказане подання мотивоване тим, що у відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції надійшла постанова Збаразького районного суду від 09 серпня 2023 відносно ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту. З метою виконання постанови суду, здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою нікого не було. Крім того, вироком Збаразького районного суду від 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 , визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначено її покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Збаразького районного суду від 14 січня 2025 року ОСОБА_1 звільнена умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Збаразького районного суду від 25.04.2023, для проходження військової служби за контрактом, у зв`язку із чим дана постанова суду не була виконана до цього часу. У зв`язку з відсутності ОСОБА_1 за місцем проживання, проходження нею військової служби, заявник просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягненню у виді адміністративного арешту, а постанову визнати такою, що не підлягає виконанню у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови.

Дослідивши подання та додані матеріали, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Постановою Збаразького районного суду від 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на кримінальноправовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03). Також Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Надточий проти України» від 15 травня 2018 року зазначив, що український уряд визнав кримінально правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 103 частини першої цієї статті, подвоюються.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Із ч.4 ст.3 КК України вбачається, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Норми КК України можуть бути застосовані до провадження у справі про адміністративне правопорушення за аналогією, якщо нормами КУпАП не врегульовано процесуальні правовідносини.

Порядок виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, передбачений розділом V КУпАП.

Згідно ч.1 ст.301 КУпАП, за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.

Таким чином, частиною 1 статті 301 КУпАП передбачена можливість лише відстрочення виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, а не звільнення від його відбування.

Згідно зі статтею 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

Відповідно до статті 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу (видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі), орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Отже, законодавець у КУпАП виділив виключні випадки, за наявності яких припиняються виконання постанови, а саме: видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, скасування акта, які встановлює адміністративну відповідальність, смерть особи, а також не звернення виконання постанови протягом 3 місяців з моменту з дня винесення.

Згідно ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Зі змісту подання начальника поліції вбачається, що останній просить застосувати аналогію закону і поширити норми ст.80 КК України, які регулюють порядок звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на даний правовий випадок та відповідно звільнити ОСОБА_1 на цій підставі від відбування стягнення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цій конституційній нормі відображений принцип законності, який свою подальшу деталізацію знаходить у положеннях статей другої та сьомої КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

А згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як Загальна, так і Особлива частини КУпАП не містять законодавчих положень, які б дозволяли у даному випадку застосовувати аналогію закону.

Натомість положення КУпАП містять самостійні підстави припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, закріплені у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП. Жодна з цих правових підстав, з якими закон пов`язує припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення не наведена у даному випадку.

Норми КПК України можуть бути застосовані до провадження у справі про адміністративне правопорушення за аналогією, якщо нормами КУпАП не врегульовано процесуальні правовідносини.

Враховуючи наведене, у задоволенні подання слід відмовити, оскільки сам факт подання клопотання про вирішення питання про давність виконання судового рішення та звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на підставі ст.80 КК України суперечить ст.3 КК України, а звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, не передбачене КУпАП та іншими законами України, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2рп/2015 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним рішенням, положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись статями 245, 304 КУпАП, суддя,-

постановив:

У задоволенні подання начальника відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, у зв`язку із закінчення строків давності виконання постанови суду, відносно ОСОБА_1 , відмовити.

Дана постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дана повна постанова суду складена, підписана і проголошена суддею 04 грудня 2025 року.

Суддя Богдан Олещук