П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2025 Справа №607/12723/25 Провадження №3/607/5098/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 4 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2025 року близько 13 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 , який більше трьох разів протягом року піддавався адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину «Одна хвилина», що по вул. Торговиця, 1в в м. Тернопіль, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці магазину згущене молоко ПМК, 290 грам, у кількості 1 шт., вартістю 43 грн. 88 коп., внаслідок чого своїми діями вчинив дрібну крадіжку чужого майна.

Матеріали справи вперше надійшли на адресу суду 26.06.2025.

В силу вимог ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4-172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Тож законодавець імперативно унормував, що справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП, мають бути розглянуті за обов`язкової присутності особи, яку притягують до відповідальності.

Таким чином, приписами частини другої статті 268 КУпАП процесуальна дискреція суду щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені зазначеними статтями (частинами статей) КУпАП, щодо присутності у судовому засіданні особи, яку притягують до відповідальності, суттєво обмежена порівняно з розглядом справ за іншими статтями КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, згідно постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вирішено застосувати привід ОСОБА_1 у судове засідання, а саме: 23.06.2025 на 07 липня 2025 року на 12 год. 00 хв.; 07.07.2025 на 24 липня 2025 на 12.00 год; 24.07.2025 року на 20 серпня 2025 року на 12 год. 00 хв.; 20.08.2025 на 05 вересня 2025 року на 12 год. 00 хв.; 08.09.2025 на 19 вересня 2025 року на 12 год. 00 хв.; 19.09.2025 на 03 жовтня 2025 на 12.00 год. 00 хв.; 03.10.2025 на 20 жовтня 2025 на 12 год. 00 хв; 20.10.2025 на 03 листопада на 12.год. 00 хв.; 04.11.2025 на 18 листопада 2025 року на 12 год. 00 хв., які органом Національної поліції виконані не були.

Так, згідно рапорту старшого дільничного офіцера поліції Тернопілсьького РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Вайди А. від 17.09.2025, під час перевірки адреси місця проживання ОСОБА_1 , двері квартири ніхто не відкрив. Зі слів сусідів з останнім контактів не підтримують, не бачили його протягом тривалого часу та де може перебувати їм не відомо.

Згідно рапорту того ж працівника поліції від 03.10.2025, під час перевірки адреси місця проживання ОСОБА_1 , останній був відсутній. Встановити місце перебування чи контактні номери телефонів не вдалося.

Згідно рапорта ПОГ СВГ ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Музики А. від 31.10.2025, під час перевірки адреси місця проживання ОСОБА_1 ,дверей квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, останній їм відомий, однак бачуть його вкрай рідко, оскільки останній веде антигромадський спосіб життя, та де може перебувати на даний момент, їм не відомо.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1).

Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ навіть якщо національним законодавством певне діяння не визнається кримінальним правопорушенням, воно, з огляду на свою правову природу, може визнаватися таким, що має кримінально-правовий характер.

Так, у практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, на основі яких діяння можна вважати кримінальним (тест Енгеля), а саме: 1) з`ясування того, як його кваліфікують у національному праві: кримінальне правопорушення, адміністративне, дисциплінарне тощо; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи (рішення у справі Engelandothersv.TheNetherlands (заяви №№5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), §82, §83).

Беручи до уваги рішення ЄСПЛ Конституційний Суд України констатував, що такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням (абзац третій підпункту 2.6 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 05 липня 2023 року №5-р(ІІ)/2023).

Санкції статей (частин статей) КУпАП, перелік яких міститься у частині другій статті 268 КУпАП, передбачають можливість застосування такого адміністративного стягнення як арешт, відтак, за своєю юридичною природою ці адміністративні проступки за суворістю стягнення, яке може бути застосоване за їх вчинення, співмірні з діяннями кримінально-правового характеру. Отже, унормовуючи вимогу щодо обов`язкової присутності при розгляді справи особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, за правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП законодавець, на думку суду, переслідував правомірну (легітимну) мету, спрямовану на встановлення додаткових процесуальних гарантій, зокрема у частині надання можливості особі безпосередньо у суді надати пояснення щодо обставин відповідної справи. Конструкція норми частини другої статті 268 КУпАП не передбачає можливості розглядати справи цієї категорії за відсутності особи, яку притягують до відповідальності.

Судом встановлено, що дії, інкриміновані ОСОБА_1 було виявлено 15.05.2025 року, як це зазначено в матеріалах справи, а саме в інвентаризаційній відомості № РТ-7 від 15.05.2025 р.

Із моменту виявлення адміністративного правопорушення пройшло більше шести місяців, а відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за дане правопорушення може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення у адмінітсративній справі, участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою, сплинув. При цьому, судом вживались заходи щодо доставлення ОСОБА_1 до участі у розгляді даної справи шляхом неодноразового застосування приводів, які органом Національної поліції виконано не було, місце знаходження ОСОБА_1 не встановлено. Відтак, суд був позбавлений можливості своєчасно розглянути дану справу.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що з моменту виявлення адміністративного правопорушення у справі участь у якій особи, яка притягується до адмінітсративної відповідальності є обов`язкова, пройшло більше шести місяців, вважаю, що строк накладення адміністративного стягнення сплинув, відтак провадження в даній адміністративній справі слід закрити в зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 51, 221, 276, 277, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 51 КУпАП закрити, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. В. Ромазан