П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ№ 127/28901/25
03 грудня 2025 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу адміністративної практики УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

12.09.2025 о 02:35 год. в м. Вінниця, по вул. Гонти, 17, гр. ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського ОСОБА_3 при виконанні ним службових обов`язків: відмовився пройти до службового транспортного засобу для доставлення особи до обласного мобільного центру с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Литвинюк М.І. підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про його відкладення, оскільки він бажає бути присутнім у судовому засіданні та надати пояснення. Клопотання мотивував тим, що він перебуватиме у відпустці з 15.12.2025 по 21.12.2025, і в цей період матиме змогу з`явитися до суду.

Дослідивши дане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2 12.09.2025, тобто строк притягнення його до адміністративної відповідальності спливає 12.12.2025.

Також, суд звертає увагу на те, що до даного клопотання не додано докази про те, що ОСОБА_2 являється військовослужбовцем та що йому буде надана відпустка у період 15.12.2025 по 21.12.2025.

Крім цього, суд наголошує на тому, що захист інтересів ОСОБА_2 в суді здійснюється адвокатом Литвинюком М.І., а тому відмова в клопотанні про відкладення розгляду справи не призвиде до порушень прав ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_2 адвокат Литвинюк М.І. подав клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вимога поліцейського була законною та, що злісна непокора даній вимозі дійсно мала місце. Також наголошує, що дії працівників поліції, пов`язані з затриманням ОСОБА_2 , були незаконними, порушено процедуру адміністративного затримання.

Допитаний в якості свідка поліцейський БПП УПП у Вінницькій області капрал поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що він дійсно склав протокол про адміністративне правопорушення серії АА №156596 від 12.09.2025 стосовно ОСОБА_2 . Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 було зупинено у зв`язку з порушенням комендантської години. Пізніше водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». За результатами огляду у ОСОБА_2 було виявлено алкогольне сп`яніння, і складено протокол за ст.130 КУпАП. Під час складання протоколу було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в розшуку ТЦК та СП, про що було повідомлено останньому. На неодноразову вимогу працівника сісти в службовий автомобіль з метою доставлення до ТЦК та СП ОСОБА_2 відповідав відмовою, внаслідок чого був затриманий. Отже в протоколі чітко зафіксовано подію, яка сталася 12.09.2025 о 02:35 год. щодо відмови ОСОБА_2 підкоритися законній вимозі поліцейського.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні надав наступні покази. Повідомив, що він є товаришем ОСОБА_2 та був присутній під час події, відомості про яку зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 , поводився адекватно, не підвищував голос, коли на нього почали складати протокол за ст.130 КУпАП. Потім працівники поліції повідомили ОСОБА_2 про те, що він перебуває в розшуку, але не надали доказів цього. Пізніше працівники поліції повалили ОСОБА_2 на землю, хоча він не тікав і не чинив спротив, одягнули на нього кайданки та повезли на ВЛК.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частинами другою статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.

Статтею 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно із положеннями ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).

Статтею 259 КУпАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

Частиною 5 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З аналізу вказаних норм вбачається, що поліцейські мають право доставляти осіб до ТЦК та СП, у тому числі, через застосування адміністративного затримання, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.10, 210-1 КУпАП.

Відповідальність за ст.210 КУпАП настає у разі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 12.09.2025 серії АА 156596, протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №108008 від 12.09.2025, рапрртом поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій обалсті капрала поліції Корнійця В.В. від 12.09.2025, показами свідків, відеозаписами з боді камер працівників поліції №472299, №473719.

Як вбачається з рапорта поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій обалсті капрала поліції Корнійця В.В. від 12.09.2025, ОСОБА_2 перебував в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , категорія "активний". Шепіті на підставі ст.259 з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.210 КупАП добровільно проїхати до ТЦК та СП, на що ОСОБА_2 категорично відмовився.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що поліцейські неодноразово висували ОСОБА_2 вимогу сісти в службовий автомобіль для доставлення його до ТЦК та СП, оскільки він перебуває в розшуку. Дані вимоги висловлювались в коректній, ввічливій формі з роз`ясненням, що у разі невиконання вимоги до нього буде застосовано адміністративне затримання. Водночас, ОСОБА_2 у відповідь на вказані вимоги категорично відмовився їх виконувати.

Отже, в даному випадку вимога поліцейського була законною, а відмова ОСОБА_2 в її виконанні носила недвозначну форму, виражену в категоричній словесній відмові у виконанні даної вимоги.

Твердження захисника ОСОБА_2 адвоката Литвинюка М.І. про те, що поліцейські порушили процедуру затримання ОСОБА_2 суд до уваги не бере, оскільки вказана обставина не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17 зроблено висновок про те, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнана правомірним якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні, на його думку дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги, не може вважатися допустимим способом захисту його ймовірно порушених прав, та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_2 за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд взяв до уваги положення ст. 33 КУпАП, а також врахував, те що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 становить 3028 грн., тому з ОСОБА_2 слід стягнути 605,60 грн. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 185, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605.60 грн. судового збору.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя