ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , керівник ТзОВ «Торгівельно-виробничої фірми ДІМОЛ», ч. 3 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № Х/РВ/29842/023699/П/ПТ від 19 вересня 2025 року ОСОБА_1 вчинив порушення вимог законодавства про працю, а саме 18.09.2025 при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин у ТОВ ТВФ ДІМОЛ, за адресою: м. Рівне, вуд. Михайла Старицького, 50А, виявлено 2 працівника, які були допущені до роботи без оформлення трудових відносин, тобто без укладення трудових договорів, а саме: ОСОБА_2 - згідно наданих пояснень стажується на посаді фарбувальника без офіційного працевлаштування у ТОВ ТВФ ДІМОЛ декілька днів, за адресою м. Рівне, вул. Михайла Старицького, 50А, офіційних трудових договорів не підписував. Наказ на прийняття, повідомлення про прийняття працівника до ДПС в ході проведення перевірки не надано. ОСОБА_3 - згідно наданих пояснень стажується на посаді зварювальника без офіційного працевлаштування у ТОВ ТВФ ДІМОЛ сім днів, за адресою м. Рівне, вул. Михайла Старицького, 50А, офіційних трудових договорів не підписував. Наказ на прийняття, повідомлення про прийняття працівника до ДПС в ході проведення перевірки не надано. Відповідно до електронного порталу Пенсійного фонду України станом на 19.09.2025 працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають в офіційних трудових відносинах з ТОВ ТВФ ДІМОЛ. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 п. 5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцю забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин. Враховуючи вищенаведене, під час проведення позапланового заходу державного контролю у формі перевірки встановлено, що у ТОВ ВТФ ДІМОЛ має місце порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП України, що полягає у допуску працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Красовський В.Б. вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, не визнає та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у запереченнях.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Красовського В.Б., дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 252, ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.

Згідно ч. 3 ст. 41 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у випадку фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуску до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК Україниза договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постійній основі працював у ТзОВ «Торгівельно-виробничої фірми ДІМОЛ», підлягали внутрішньому трудовому розпорядку та отримували за виконану роботу заробітну плату, що би свідчило про наявність між ними та ТзОВ «Торгівельно-виробничої фірми ДІМОЛ» трудових відносин.

Вказане свідчить про те, що порушень трудового законодавства щодо зазначених осіб, як найманих працівників, ТзОВ «Торгівельно-виробничої фірми ДІМОЛ» не допущено.

У постанові від 06.05.2020 №160/5315/19 Верховний Суд дійшов висновку, що основними ознаками трудового договору є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, 13.06.2019 у справі №815/954/18.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексуУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексуУкраїни встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір у письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Захисником до матеріалів справи додано цивільно-правовий договір, з якого вбачається, що 16 вересня 2025 року між ТзОВ «Торгівельно-виробнича фірма Дімол» та ОСОБА_2 було укладено цивільно-правовий договір №1/09, предметом якого є виконання робіт, договором передбачено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, строк дії договору з 16.09.2025 по 30.09.2025.

Крім того, захисником до матеріалів справи додано цивільно-правовий договір, з якого вбачається, що 11 вересня 2025 року між ТзОВ «Торгівельно-виробнича фірма Дімол» та ОСОБА_3 було укладено цивільно-правовий договір №2/09, предметом якого є виконання робіт, договором передбачено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, строк дії договору з 11.09.2025 по 11.10.2025.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріалами справи не доведений факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постійній основі працювали у ТзОВ «Торгівельно-виробнича фірма Дімол» та підлягали внутрішньому трудовому розпорядку та отримував за виконану роботу заробітну плату, що б свідчило про наявність між ними трудових відносин.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 3 ст. 41, ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв