МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/6615/25
Провадження № 3/210/1964/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 листопада 2025 року

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Скотар Р.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 2 Криворізького районного Управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 02.10.2025 надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД №872249 від 25 вересня 2025 року, ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з 11.09.2025 по 15.09.2025 близько о 09:00 год. за адресою АДРЕСА_1 без поважних причин ОСОБА_2 пропускав навчання, чим мати порушила ст.150 СКУ.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 присутня не була, про місце і час судового розгляду повідомлена належним чином.

Також, судом вжито заходів для забезпечення присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи в суді (судові повістки на 09.10.2025, 06.11.2025, 27.11.2025), однак ОСОБА_1 не з`явилася, пояснень по суті складеного протоколу про адміністративне правопорушення не надходило.

Крім того, в матеріалах справи міститься підпис ОСОБА_1 про те, що вона повідомлена про розгляд справи на 09.10.2025 року, однак не вважала за потрібне скористатися правом на захист, надати особисті пояснення в судовому засіданні та представити докази по справі.

Враховуючи стислі строки розгляду справи, а також те, що явка в судове засідання відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши в судовому засіданні адміністративний матеріал, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.184 КУпАП, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

З огляду на те, що зазначена норма закону, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, при розгляді даної справи необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

При цьому, ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч., незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

За порушення таких обов`язків, батьків мають притягувати до відповідальності згідно зі ст. 184 КУпАП (зокрема, про обов`язки, які щодо дітей повинні виконувати батьки, йдеться в ст. ст. 150, 180 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Враховуючи наведене, протокол про адміністративне правопорушення обов`язково має містити посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП, а також суть вчиненого правопорушення.

Проте, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №872249 від 25.09.2025, складеного відносно ОСОБА_1 , неможливо встановити, які саме порушення нею допущено та яким чином вони суперечать Закону.

Фабула протоколу належним чином не розкриває суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже у ній не зазначено від виконання яких саме обов`язків вона ухилилася відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

На підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з 11.09.2025 по 15.09.2025 близько о 09:00 год. за адресою вул. Сталева 26/62 без поважних причин ОСОБА_2 пропускав навчання, до матеріалів справи не додано жодного належного доказу (пояснень свідків (понятих), фото-таблиць, відеозаписів, тощо).

Крім того, суд звертає увагу на наступні обставини.

Доказами порушення освітнього процесу здобувачами освіти, є облік відвідування та навчання дітей у учбовому закладі.

Проте, жодного належного доказу того, що син ОСОБА_1 ОСОБА_2 є учнем певного учбового закладу, або не зарахований до жодного учбового закладу, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Обліку відвідування малолітнім ОСОБА_2 занять в КГ №15 ім. М.Решетняка матеріали справи також не містять.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , її син наразі без поважних причин заняття не пропускає і з ним постійно проводяться профілактичні бесіди.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно до ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, суддя доходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.184 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Р. Є. Скотар