Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

3 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Живаги О.В. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 травня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 19.05.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 25 листопада 2024 року о 10 годині 38 хвилин ОСОБА_1 , який на вул. Яблунській, 101 в м. Буча Київської області керував автомобілем "Skoda" д/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Живага О.В. зазначає про недотримання суддею вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Так, суддя безпідставно відмовила у задоволенні клопотання про виклик і допит свідка ОСОБА_2 , яка частково була учасником події і якій відомі певні обставини. Відмова була мотивована тим, що ОСОБА_2 не зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення як свідок, що не узгоджується з положеннями ст.272 КУпАП, в якій вказано, хто може бути викликаний як свідок.

Також дані у протоколі не відповідають подіям, які зафіксовані відеореєстратором. З відеозапису вбачається, що поліцейські не зупиняли ОСОБА_1 і той не керував автомобілем у вказаний в протоколі час. Поліцейські підійшли до частково припаркованого на тротуарі перед воротами до приватного господарства автомобіля з увімкненим сигналом аварійної зупинки. При цьому тремтіння пальців рук, яке має бути вираженим, у ОСОБА_1 немає, як і різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, що свідчить про відсутність ознак алкогольного сп`яніння. Також захисник наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення відповідно до судової практики за аналогією закону є по суті обвинувальним актом, а тому він повинен містити дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть, конкретні обставини тощо, і за відмову від огляду на стан сп`яніння може бути притягнута тільки особа, яка керує транспортним засобом, тобто яку зупинили під час керування ним. У той же час, перебування за кермом автомобіля, який не рухається, не доводить факт керування транспортним засобом. Тож, у працівників поліції не було законних підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд, а останній, у свою чергу, мав повне право відмовитися від такого огляду і його відмова не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відеозапис не містить даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу, що є порушенням вимог ст.254 КУпАП і тягне за собою порушення права на захист, а також даних про відмову від підпису та отримання копії протоколу. Обидва примірника протоколу підписані ОСОБА_1 і в них одночасно вказано про його відмову від підпису та отримання примірника. Поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, як це передбачено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015. Ці обставини, які нівелюють суть та завдання, що покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, залишилися поза увагою суду.

Що стосується направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то за наслідками перегляду відеозапису стає очевидним, що воно не складалось та не оголошувалось. І згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації № 161-адм від 12.02.2024, яким затверджено перелік закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в ньому відсутній такий заклад, як "Ірпінська ЦМЛ м. Буча".

З огляду на викладене захисник, посилаючись на завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

До апеляційного суду ОСОБА_1 і захисник Живага О.В., які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися і про причини неявки не повідомили. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків.

Дійсно, в матеріалах справи відсутній відеозапис саме зупинки транспортного засобу. Запис починається о 10:38 годині з того, що поліцейський підходить до заведеного автомобіля, розташованого частково на узбіччі, частково - на дорозі, на місці водія якого перебуває ОСОБА_1 . Проте в процесі спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не висловлює жодних заперечень з приводу того, що він керував транспортним засобом. Після повідомлення про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропозиції пройти огляд з використанням газоаналізатора "Drager" або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погоджується пройти його на місці з використанням газоаналізатора, потім вагається, чи варто йому проходити огляд, і нарешті відмовляється. При цьому за запитання поліцейського відповідає, що напередодні вжив близько 3,5 л пива.

А тому доводи в апеляційній скарзі про відсутність у матеріалах справи доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не приймаються до уваги.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП і містить, серед іншого, відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Всупереч твердженням захисника протокол підписаний лише поліцейським, який його склав, у ньому вказано про відмову ОСОБА_1 від підпису і ця відмова зафіксована відеозаписом (10:45 година).

В матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ці обставини, а також невручення примірника протоколу, не перешкодили ОСОБА_1 реалізувати свої права під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, давати пояснення та користуватися юридичною допомогою адвоката. Також за наявності на те волевиявлення ОСОБА_1 мав можливість скористатися іншими правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

З приводу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, варто зауважити, що дані у цьому документі суддя в основу прийнятого рішення не покладав.

Що стосується клопотання захисника про виклик свідка, то задоволення клопотання чи відмова в його задоволенні є правом, а не обов`язком суду. Відмова в допиті свідка за наявності викладених раніше даних не може бути підставою для скасування постанови і закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Живаги Олександра Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн