Справа № 209/7753/25
Провадження 3/209/1363/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Лобарчук О.О., розглянувши матеріал, що надійшов із Відділення поліції №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 869217 від 25.09.2025 року 25.09.2025 року о 10.37 годині, за адресою пр. Перемоги, 53, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав законну вимогу поліцейського СРПП Кам`янського РУП в Дніпропетровській області капрала поліції Можейко Р.М., а саме: прослідувати добровільно в ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстава доставлення ЗУ №4235-ІХ для проходження ВЛК.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення про те, що 25.09.2025 року близько 10 години за адресом просп. Перемоги, 53, м Кам`янське працівники поліції намагались його відвести до ТКЦ та СП нібито для перевірки його військово-облікових документів. На їх незаконну вимогу він повідомив, що з військово-обліковими документами у нього гаразд та потреби в цьому не має. Не дивлячись на це працівники поліції 25.09.2025 року склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, склад правопорушення якого полягав в тому, що він нібито не виконав закону вимогу прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана вимога працівників поліції є незаконною, адже він не порушував правила військового обліку, у розшуку за порушення правил військового обліку не перебуває. Таким чином в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП. Поліція може доставити до ТЦК, якщо під час перевірки виявлено, що особа вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП. Поліція не має права затримувати його і примусово доставляти до ТЦК лише на підставі того, що у нього немає військового квитка чи він відмовився їхати з власної волі, якщо при він не вчинив жодного правопорушення. Тому в діях працівників є склад кримінального правопорушення, передбачений ст.365 КК України перевищення службових повноважень, 3 цією заявою він звертався до територіальних органів ДБР, відповідь відсутня.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 869217 від 25.09.2025 року було долучено протокол про адміністративне затримання №038777 від 25.09.2025, рапорт працівника поліції, з якого вбачається під час виконання поліцейськими своїх повноважень ними застосовувалися портативні відео реєстратори, однак відеозапис події до матеріалів справи долучений не був.

Так, в матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 038777 від 25.09.2025 року, в якому метою затримання ОСОБА_1 вказано припинення порушення ним правил військового обліку та доставка до РТЦК та СП для складання адміністративних матеріалів.

Згідно із рапортом поліцейського СРПП ВП1 КамРУП ОСОБА_2 , на підставі якого складено протокол, зазначено, що під час відпрацювання виклику "Самовправство" було встановлено гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,я кий в ході перевірки документів, був в активному розшуку РТЦК та СП згідно бази ІПНП, та який відмовився 26.09.2025 року добровільно проїхати в РТЦК та СП, тому було складено протокол за ст. 185 КУпАП за невиконання законних вимог поліцейського серія ВАД 8692176 .

Викладені у протоколі і рапорті працівників поліції обставини не правильно кваліфіковані, та не можуть бути визначені, як вчинення злісної непокори законному розпорядженню, або вимозі працівника поліції, відповідальність, за що передбачена статтею 185 КУпАП.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.1992 за №8 злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до абз. 3 п.56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставляння призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).

Дослідивши додані протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, виявилось, що матеріали справи не містять звернення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України про доставку ОСОБА_1 до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України.

Отже, фактично за відсутності звернення вищевказаних органів про доставку особи, вимога працівників поліції проїхати до ТЦК та СП не може вважатись «законною вимогою», а її невиконання не може вважатись злісною непокорою працівникам поліції.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі поліцейського, такі докази не додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до чинного законодавства, а також до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року(зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника правоохоронного органу або розпорядження це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299, проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими - є обов`язком.

Метою обов`язкової відеофіксацїї процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Доказів, які б підтверджували, що співробітники поліції наполегливо та неодноразово пред`являли законні вимоги, а ОСОБА_1 в зухвалій формі з проявом явної зневаги до поліцейських відмовлявся від них, до протоколу не долучено, більш того, в протоколі зазначено, що вчинення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 зафіксовано на бодікамери поліцейських, відео з яких з незрозумілих причин до протоколу не долучено.

Згідно положень частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В даній справі такий обов`язок покладений на СРПП ВП 1 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративне правопорушення.

КУпАП і, зокрема стаття 284 КУпАП (види постанов по справі про адміністративне правопорушення), не містить положень, що регулюють підстави та порядок повернення складеного протоколу про адміністративне правопорушення до осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, для усунення недоліків (належного оформлення) або для доопрацювання, зокрема, шляхом внесення тих чи інших відомостей чи збирання додаткових доказів.

Однак доказів порушення ОСОБА_1 правил військового обліку чи складення щодо нього адміністративних матеріалів за порушення таких правил в матеріалах справи немає.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, співробітниками поліції не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки долучені до матеріалів справи копії протоколу затримання та протоколу за ч. 3 ст.210 КУпАП жодним чином не доводять, як факт пред`явлення поліцейськими ОСОБА_1 законної вимоги, так і факту злісної непокори останнім.

Протокол про адміністративне правопорушення по суті є актом обвинувачення та не може бути доказом у справі.

Відповідно до позиції висловленої Верховним Судом 20.05.2020 у справі №524/5741/16- а, за відсутності інших належних та допустимих доказів, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Інспектор поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини адміністративного правопорушення, виявити як ті обставини, що вказують на вину, так і ті, що вказують на невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Із формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у зазначеному протоколі не вбачається, в яких саме діях виразилась злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, та які саме вимоги правоохоронного органу були до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема чи було воно наполегливим, неодноразово повтореним, законним розпорядженням.

Матеріали справи, які надійшли до суду, складаються тільки із протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне затримання, копії протоколу про адмінправопорушення та рапорту.

Виходячи з наведеного, з матеріалів справи не прослідковується в чому полягає склад адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, можливо врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема «позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «...суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної х справи.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.185 КУпАП.

Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття провадження.

Керуючись статтями 7-9, 185, 247, 251, 252, 256, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 185 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Лобарчук О.О