Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2294/25 Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.
Номер провадження №33/4805/823/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Ходаківського Сергія Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2025 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 09.04.2025 о15 год 20 хв в м. Коростень, по вул. Сосновського, 13, керував автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, жвавість руху. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, вказав, що протокол та інші документи працівниками поліції у його присутності не складались, права та обов`язки, передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України, йому роз`яснені не були, а тому він не мав можливості скористатися юридичною допомогою адвоката. Наголосив, що дійсно знаходився в салоні транспортного засобу, однак ним не керував, і автомобіль працівники поліції не зупиняли. Також зазначив, що не мав ознак наркотичного сп`яніння, а працівники поліції їх не перевіряли, у зв`язку з чим у них не було підстав вимагати від нього проходження відповідного огляду. Крім того, на думку апелянта, не слід враховувати пояснення ОСОБА_2 при винесені постанови у даній справі. Звернув увагу на самостійну зміну судом фабули правопорушення, вказавши про керування транспортним засобом в стані сп`яніння, хоча таке формулювання відсутнє у протоколі. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 послався на судову практику національних судів та рішення ЄСПЛ.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказав, що повний текст постанови ним отримано лише 06.06.2025 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295404 від 09.04.2025, вбачається, що ОСОБА_1 09.04.2025 о15 год 20 хв в м. Коростень, по вул. Сосновського, 13, керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці, які не реагують на світло, жвавість руху. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Відсторонено від керування транспортним засобом шляхом зупинки в безпечному місці (а.с.2).

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295404 від 09.04.2025 (а.с.2); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 09.04.2025 (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.04.2025 (а.с.6); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.04.2025, зі змісту яких вбачається, що 09.04.2025 перебуваючи біля магазину «Альфа» він побачив, як під`їхав автомобіль марки ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , та з автомобіля вийшло двоє невідомих осіб, підійшли до задньої частини автомобіля та дістали з нього приладдя, схоже на садівну лопатку та пішли в ліс. Через деякий час вони повернулись. Він помітив, що один з осіб, а саме молодий хлопчина мав ознаки схожі на наркотичне сп`яніння, постійно озирався в різні боки. Сів за кермо та поїхав в напрямку вул. Сосновського м. Коростень. Після чого він сів у власний автомобіль та поїхав в напрямку вул. Сосновського. Він повідомив про це працівникам поліції, залишивши свій номер телефону (а.с.7); рапортом інспектора СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції М.П. Хлановського від 09.04.2025, зі змісту якого вбачається, що 09.04.2025 близько 15 год 20 хв за адресою м. Коростень по вул. Сосновського, 13 було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110307, НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», водій транспортного засобу підозрювався у вчинені адміністративного правопорушення, а саме керування в стані наркотичного сп`яніння, про що свідчить надана інформація на окремому аркуші від громадянина ОСОБА_2 . В подальшому було складено протокол та відсторонено водія від керування транспортним засобом (а.с.8); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.9).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування ним, задавав питання працівникам поліції, чому та на якій підставі він був зупинений. Водія проінформовано про причини зупинки та повідомлено про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння. На неодноразову чітку пропозицію уповноваженої особи пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, водій беззаперечно відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Відеозаписом підтверджено, що працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання складених процесуальних документів недопустимими доказами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та не був зупинений працівниками поліції, були предметом дослідження в суді першої інстанції. Таким доводам суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.

Також, оскільки ОСОБА_1 були надані пояснення щодо мотивів зупинки, подальші дії водія регламентувалися нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Слід також зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що у працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки такого сп`яніння. Отже, вимога поліцейського про проходження відповідного огляду була законною, а доводи апеляційної скарги у цій частині - безпідставними.

Також, законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5 ПДР, та не є обставиною, яка може виключати його відповідальність за вчинене правопорушення.

Крім того, відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду, а також суть інкримінованого правопорушення та зазначено про оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про складення щодо нього адміністративних матеріалів та мав можливість скористатися своїми правами. Відсутність на відеозаписі фрагменту складення протоколу не свідчить про порушення прав особи, не вплинуло на можливість реалізації нею своїх процесуальних прав і не позбавило можливості ефективного захисту.

Доводи ОСОБА_1 про зміну судом фабули правопорушення спростовуються змістом постанови.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови та не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається апелянт преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не має.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич