Справа № 133/107/25
Провадження № 33/801/1215/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В. на постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 03 січня 2025 року о 22 год 28 хв. по вул. Куліковського, 1А у м. Козятин Вінницької області він керував транспортним засобом «KIA GRAND CARNIVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гуменюк О. В. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 як водієм Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), які б відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, а тому всі подальші дії, зокрема вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення вважати законним також не можна. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є небезперервним, складається з двох окремих файлів з значним розривом у часі, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 лютого 2018 року № 1026. Крім того суд першої інстанції, викликавши у судове засідання поліцейських як свідків, порушив принцип презумпції невинності та взяв на себе функцію обвинувачення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З наявного в матеріалах справи відеозапису випливає очевидний висновок, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на уникнення проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Зокрема на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, роз`яснював наслідки відмови від проходження огляду, на що він протягом тривалого часу спілкування з поліцейськими хоч і прямо не відмовлявся, проте не вчиняв жодних дій щодо проходження такого огляду, натомість вів себе зухвало з поліцейськими, вживаючи при цьому ненормативну лексику.

Дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та саме з підстав відмови від такого огляду на нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212379 від 03 січня 2025 року 03 січня 2025 року о 22 год 28 хв. по вул. Куліковського, 1А у м. Козятин Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA GRAND CARNIVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала.

ОСОБА_1 своїм правом надати пояснення, висловити будь-які зауваження або заперечення щодо оформлення протоколу чи його неправдивості, не скористався, відмовившись при цьому від його підписання.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги.

Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є правильним.

Однак посилання суду на показання поліцейських та рапорт поліцейського як докази у справі про адміністративне правопорушення є помилковим. Показання та рапорт працівників поліції не є об`єктивними доказами порушення та не можуть слугувати доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, тому що поліцейські у спірних правовідносинах виступають в якості суб`єкта владних повноважень, які зацікавлені у розгляді справи, а їх показання як свідків та рапорт не належить до переліку доказів, визначених статтею 251 КУпАП, на відміну від протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В. про те, що відеозапис и, які було надано до суду, є небезперервними та складаються з двох окремих файлів з значним розривом у часі, то апеляційний суд їх відхиляє, тому що КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що дії працівника поліції щодо його зупинки не відповідають вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки ними не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення положень ПДР, які б відповідно до статті 35 цього Закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, є безпідставними.

Як видно з відеозапису, долученого до матеріалів справи, причиною зупинки транспортного засобу «KIA GRAND CARNIVAL» було порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, оскільки він керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Разом з тим обставини зупинки ОСОБА_1 не підлягають встановленню в межах цієї справи, оскільки предметом доказування є саме фактичні дані щодо відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ці відомості не впливають на висновок про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП України.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищенаведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції зміні шляхом виключення із мотивувальної частини постанови судді суду першої інстанції посилання на показання поліцейських та рапорт поліцейського як докази у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В. задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини постанови судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року посилання на показання поліцейських та рапорт поліцейського як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк