КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4602/2025
№ 363/4154/25
Категорія: ст. 124, ст. 122-4 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 15 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

14 серпня 2025 року постановою судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/,та застосовано до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 к на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 18.06.2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб та, як наслідок допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Peugeot, д/н НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 18.06.2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП; звільнити його від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі, розгляд проведено неповно.

Апелянт вважає, що судом залишено поза увагу відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суб`єктивною ознакою якої визначено наявність вини у формі прямого умислу. Так, звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази які б вказували на наявність в його діях умислу, оскільки він не усвідомлював факт настання дорожньо-транспортної пригоди, не відчув удару чи контакту з іншим транспортним засобом, на його автомобілі відсутні будь-які пошкодження. Таким чином, він не знав про ДТП та не мав на меті уникнути відповідальності,

Також зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою сукупність обставин, які є достатніми для застосування норм ст. 22 КУпАП за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зокрема, вказує, що суд не врахував повне визнання вини та щире каяття ОСОБА_1 , відсутність тяжких наслідків, добровільне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди, відсутність обтяжуючих обставин.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Так, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 18 червня 2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , всупереч вимог п. 10.9. ПДР України, рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб та, як наслідок допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Peugeot, д/н НОМЕР_2 , завдавши йому механічних пошкоджень. Після чого, всупереч вимог 2.. 10 (а) ПДР України, будучи причетним до ДТП, ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема фактичними даними зафіксованими у протоколах про адміністративне правопорушення, поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про те, що у припаркований автомобіль Peugeot, д/н НОМЕР_2 в`їхав автомобіль Lexus білого кольору та місце дорожньо-транспортної пригоди водій залишив, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.06.2025 з характером та локалізацією пошкоджень вказаного транспортного засобу, фотознімках з місця події, відеозаписом з камер спостереження Безпечне місто.

Як вбачається із апеляційної скарги та постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, зокрема завдання механічних пошкоджень автомобілю Peugeot, однак не погоджується з наявністю умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, тобто наявність у його діях складу ст. 122-4 КУпАП.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Нормою пункту 2.10 (а) ПДР України передбачено безумовний обов`язок водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди. Зазначена норма є імперативною та не передбачає винятків, пов`язаних із суб`єктивним сприйняттям водієм факту ДТП.

Аналізуючи обставини даної справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не переконався у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб та, як наслідок допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки, спричинивши йому пошкодження, оцінюючи характер механічних пошкоджень транспортного засобу у виді значних пошкоджень заднього бамперу, які практично неможливо не відчути при зіткненні транспортних засобів, пояснення пасажирки автомобіля Peugeot ОСОБА_4 , яка відчула удар та одразу вийшла з автомобіля, почала кликати водія автомобіля Lexus та той не відреагував і поїхав далі, вважаю, що наведені в сукупності обставини спростовують твердження ОСОБА_1 про його необізнаність про причетність до ДТП.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди до якого причетний, ОСОБА_1 залишив його місце та не повідомив працівників поліції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, тобто у залишенні водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за малозначністю вчиненого, були у повній мірі перевірені судом першої інстанції.

Так, апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду про те, що вчинене правопорушення є дорожньо-транспортною пригодою, що призвела до пошкодження транспортних засобі, що саме по собі виключає можливість визнання його малозначним. Незалежно від розміру заподіяної шкоди, сам факт її заподіяння свідчить про наявність суспільної небезпеки діяння та унеможливлює застосування ст. 22 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували такі висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що повне визнання вини та щире каяття, відшкодування завданої шкоди та відсутність тяжких наслідків, про які вказує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі як на підставу застування ст. 22 КУпАП, в сукупності з іншими обставинами справи, а також даними про його особу, були враховані місцевим судом у відповідності до ст. 33 КУпАП під час накладення на нього адміністративного стягнення.

За таких обставин вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю. Постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук