П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши заяву про самовідвід судді Зареви Н.І. у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

В провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зареви Н.І. перебуває справа №308/21594/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

01.12.2025 суддею Заревою Н.І. заявлено самовідвід у вищевказаній справі, який обґрунтований тим, що нею вже здійснювався розгляд даної справи, було постановлено постанову, яку скасовано за результатами апеляційного перегляду і після належного оформлення направлено на новий розгляд. З метою реалізації права на справедливий та неупереджений розгляд справи суддею заявлено самовідвід.

Ознайомившись з заявою про самовідвід, дослідивши підстави та обставини в обґрунтування таких, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення України та інших законів України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Конституції України,ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВРЄвропейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і уст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, та відповідно не визначає порядку розгляду заяви про відвід. Проте, діючий Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді вказаної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Таким чином, розгляд заяви про самовідвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, а тому, з метою додержання принципу законності виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме ст. ст.75-86, 80-81 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У чинному кримінальному процесуальному законі, зокрема у ст. 80 КПК України, закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, судом встановлено, що суддею Заревою Н.І. за результатами розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановлено постанову від 17.07.2024, яку за результатами апеляційного розгляду постановою від 27.06.2025 скасовано, матеріали справи за відповідним протоколом направлено для належного оформлення до поліції.

Супровідним листом з УПП в Закарпатській області ДПП матеріали справи направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду та прийняття рішення.

За протоколом передачі справи судової раніше визначеному складу суду матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП передано судді Зареві Н.І.

Таким чином суддею Заревою Н.І. було висловлено позицію щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, а новий розгляд цієї ж справи припускає оцінку тих самих доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії", "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Білуха проти України", наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи, що обставини, викладені в обґрунтування заяви про самовідвід знайшли своє підтвердження, для виключення будь-яких сумнівів та можливої появи як в учасників справи, так і у стороннього спостерігача об`єктивно обумовленого внутрішнього сумніву щодо безсторонності головуючої судді Зареви Н.І. під час розгляду справи №308/21594/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суд дійшов висновку про задоволення заяви про самовідвід останньої.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

постановив:

Заяву судді Зареви Н.І. про самовідвід від розгляду справи №308/21594/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, задовольнити.

Відвести суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від розгляду справи №308/21594/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Справу передатидо канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для визначення іншого судді в порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов