ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

01 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/86/25

Провадження № 33/820/851/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., перевіривши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та клопотання захисника Довгаля П.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини.

За постановою суду, 14.01.2025 року о 17 год. 17 хв. перебуваючи в селищі Вовковинці Хмельницького району Хмельницької області по вул. Марії Левицької, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоблок «Zubr» без д.н.з. із явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з ротової порожнини, однак, від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції сторона захисту подала апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2025 року, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначається, що при проголошенні судом першої інстанції вступної та резолютивної частини постанови, ОСОБА_1 та захисник Довгаль П.С. присутні не були. Копія вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення надійшла до електронного кабінету захисника Довгаля П.С. в підсистемі «Електронний суд» 06 жовтня 2025 року о 19.28 год., а повний його текст лише 17 жовтня 2025 року о 05.32 год. після звернення останнього із відповідною заявою у суд першої інстанції. Окрім того, повний текст рішення суду ОСОБА_1 отримав поштовим відправленням також лише 25 жовтня 2025 року. Сторона захисту вважає, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови розпочався 17 жовтня 2025 року, а закінчився із спливом десятиденного строку 27 жовтня 2025 року. У зв`язку з цим строк на подання апеляційної скарги було пропущено з поважних причин, що відповідно до вимог процесуального законодавства є підставою для його поновлення.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до статті 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд виходить з того, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли його можливості реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Крім того, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту ухвалення постанови.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, оскаржувана постанова була постановлена 06 жовтня 2025 року суддею Деражнянського районного суду Хмельницької області. Із вступної її частини також вбачається, що в судовому засіданні були присутні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Довгаль П.С.

Перебіг строку на апеляційне оскарження постанови розпочався 07 жовтня 2025 року та закінчився після спливу десяти днів 16 жовтня 2025 року (останній день для подачі апеляційної скарги). Однак, сторона захисту не реалізувала своє право на оскарження постанови у строки, встановлені законом.

З первинною апеляційною скаргою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся лише 27 жовтня 2025 року, що підтверджується штампом Деражнянського районного суду, тобто з пропуском визначеного ст. 294 КУпАП строку.

Посилання сторони захисту на те, що їй не було відомо про результати постановленого рішення, у зв`язку із чим такі обставини вважаються поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд вважає неспроможними. Відсутність сторони захисту в залі суду під час проголошення судового рішення не позбавляла її можливості вжити належних заходів для з`ясування результатів розгляду справи у розумний строк, з огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Довгаль П.С. були присутні у судовому засіданні 06 жовтня 2025 року. Скорочені строки оскарження постанови в апеляційному порядку передбачені ст. 294 КУпАП безумовно були відомі захиснику Довгалю П.С.

Постановою судді Хмельницького апеляційного суду від 11 листопада 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2025 року, оскільки поважних причин пропуску такого строку встановлено не було.

Сторона захисту повторно звернулась до Хмельницького апеляційного суду із аналогічним клопотанням та такими ж причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. Будь-яких інших причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не наведено. При цьому, твердження про те, що строки на апеляційне оскарження мають відліковуватися з часу ознайомлення з повним текстом судового рішення, ґрунтуються на помилковому тлумаченні стороною захисту ст.294 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.

У зв`язку з наведеними обставинами та з урахуванням положень ст.294 ч.2 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також у зв`язку з тим, що стороною захисту у повторному клопотанні не наведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційна скарга підлягає повторному поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статті 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Довгалю П.С. у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2025 рокущодо ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: