ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3079/25 Справа № 932/9825/25 Суддя у 1-й інстанції - Орчелота А. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Шишлова Олександра Миколайовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 23 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої помічником адвоката, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

За обставин встановлених судом, ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави у зв`язку зі звільненням 07.10.2022 року з посади старшого судового розпорядника Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45, п.2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, а саме 13.03.2024 о 15 год. 38 хв., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно погодився із стороною обвинувачення, що датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 не було ознайомлено судом з наказом. ОСОБА_1 не відповідала на момент прийняття її на посаду критеріям щодо вищої освіти та не мала стажу роботи ані загального, ані на державній службі.

Також зазначає, що суд не дослідив пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не знала, що ЗУ Про внесення змін до деяких законів України про визначення уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку подання декларацій осіб, в умовах воєнного стану, який вступив в законну силу 12.10.2023 року відновлено декларування та одночасно стартувала компанія декларування за 2021-2022 роки, яка тривала до 31.10.2024 року. Довідка суду про те, що нібито ОСОБА_1 18 липня 2022 року підписала особову картку державного службовця, що передбачає ознайомлення та дотримання вимог та обмежень щодо прийняття та проходження державної служби не є належним доказом. Саму особову картку державного службовця ОСОБА_1 надано не було.

Також вказує, що не надано відповідь щодо порядку інформування з відновлення декларування у зв`язку з набранням чинності 12 жовтня 2023 року ЗУ № 3384-ІХ.

Посилається на переписку ОСОБА_1 з працівником суду яка підтверджує відсутність умислу на вчинення правопорушення

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Шишлов О.М. (в режимі відеоконференції) підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об`єктивного та справедливого розгляду справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили (ст. 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Як зазначено у диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 3 ч. 1 п. 1 (в) Закону України Про запобігання корупції суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, на переконання апеляційного суду, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і такий висновок, ґрунтується на наявних у справі та перевірених суддею доказах.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 до 07.10.2022 обіймала посаду, яка відноситься до категорії «В» посад державної служби, являється суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 47) вона знала, що на неї поширюється дія ЗУ Про запобігання корупції.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 раніше вже подавала декларацію від 13.11.2022 року перед звільненням.

Відповідно до підпункту 2-7 пункту 2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11.10.2023 та набрав чинності 12.10.2023.

З набранням чинності даного Закону у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно копій електронних декларацій, додатків щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», та результатів пошуку, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за за 2022 рік подано 13.03.2024 року о 15.38 хв, тобто несвоєчасно. Будь-яких доказів поважності причин несвоєчасного подання декларацій в судовому засіданні не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який свідчать про доведеність її вини, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки це об`єктивно підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Натомість, зазначені в апеляційній скарзі обставини, як необізнаність про зміни в законодавстві не заслуговують на увагу, оскільки не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог Закону України стосовно своєчасного подання декларацій, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.

Крім того, згідно п.15 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції на виконання п.3 розділу ІІ Закону України від 20 вересня 2023 року №3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» підготувало Роз`яснення від 13 листопада 2023 року №4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.

При цьому, відповідно до статті 68 Конституції України незнання Законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 , в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.

Крім того, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, тобто, для його наявності достатньо факту неподання або несвоєчасного подання декларації.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми говорить про те, що вказане адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації зумовлено поважними причинами, отже доводи апеляційної скарги про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Також, не є слушними доводи апелянта про те, що суд безпідставно погодився із стороною обвинувачення, що датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, складанню протоколу про адміністративне правопорушення передувала передбачена антикорупційним законодавством перевірка, а саме уповноваженими особами вживалися заходи, спрямовані на виявлення ознак правопорушення на підставі яких і складено протокол.

Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою уповноваженою на складання протоколу зібрано та проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, початком строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід вважати дату виявлення правопорушень 30 липня 2025 року - дату складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що за правилами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а тому з огляду на встановлені фактичні обставини, датою виявлення правопорушення слід вважати 30 липня 2025 року, у зв`язку з чим оскаржувана постанова ухвалена 23 жовтня 2025 року, в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шишлова Олександра Миколайовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун