н/п 3/174/321/2025
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2025 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Данилюк Т.М., за участю: секретаря - Килинчук Л.Л., захисника - Григор`єва Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 389318 від 12.07.2025 12.07.2025 о 13:35 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 323 д.н. НОМЕР_1 по вулиці Привокзальна в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, без обов`язкового полісу страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1.ґ ПДР України та в ході спілкування у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, уповільнена реакція, тремтіння кінцівок. ОСОБА_1 , запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я на що, останній відмовився під запис нагрудної камери поліцейського, чим порушив п.2.5. ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 12.07.2025 їхав на своєму автомобілі на військову службу, був зупинений працівниками поліції, які пояснили, що на нього є орієнтир, буцімто він продає гранати, потім обшукали автомобіль. В подальшому працівником поліції йому була висловлена підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння так як в нього тремтять руки та запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Він пояснив, що поспішає на військову службу, а тому не може проїхати до лікарні.

04.12.2025 від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , надійшло клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Ознайомишись зі змістом заявленого клопотання, дослідивши письмові матеріали справи та файл відеозапису події, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП дійсно передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено, зокрема факт керування нею транспортним засобом, факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння.

Правовими нормами ст.65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Відповідно до ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Долученим до протоколу відеозаписом працівників поліції, зафіксовано зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та відмову останнього від проходження відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак відмову від проходження огляду останній обґрунтовує необхідністю прибути на бойову позицію, так як він перебуває на військовій службі (а.с.14).

Факт перебування на військовій службі за контрактом підтверджується довідками виданими командиром Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі за контрактом з 24.07.2019 по теперішній час. 12.07.2025 з 08.00 до 20.00 год. він виконував обов`язки військової служби та з 14.00 год. повинен був знаходитись на бойовій позиції (а.с.52, 53), тому суддя вважає, що дійсно в час коли був зупинений ОСОБА_1 та складався протокол про адміністративне правопорушення 12.07.2025 о 13.35 год., він повинен був прибути для виконання своїх військових обов`язків.

Враховуючи викладене вище, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суддя дійшов висновку про те, що у даному випадку ОСОБА_1 12.07.2025, виконуючи наказ, повинен був знаходитися на бойовій позиції, про що зазначив поліцейським після зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом події, тобто відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я, була вчиненау стані крайньої необхідності, оскільки виконання військового обов`язку та перебування на бойовій позиціє є пріоритетним, враховуючи дію воєнного стану на території України, отже вчинене ним порушення є менш значним, ніж відвернена шкода. Додатково зазначу, що з дослідженого відеофайлу події не вбачається ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, так як особа чітко висловлювала свою думку та поводила себе у відповідності до ситуації, яка мала місце.

Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП .

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя підпис Т.М. Данилюк