ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У період часу з 10.10.2025 по 19.10.2025 11:07 год. ОСОБА_1 перебуваючи за домашньою адресою, ухилився від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.10.2025 самостійно пішов з місця свого мешкання та мешкав у друзів за адресою: АДРЕСА_2 де і був знайдений працівниками поліції 19.10.2025. Батько останній раз спілкувався з сином 16.10.2025 у телефонному режимі, не знав місце перебування дитини, не вживав жодних заходів для розшуку сина, станом здоров`я не цікавився, фізичним, духовним та моральним розвитком не займався, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України та вимоги Закону України «Про охорону дитинства».

За казаним фактом 19.10.2025 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області складено протокол серії ВАД № 681107.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши ОСОБА_1 , приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується належними, достовірними та допустимими доказами, а саме:

- інформаційною довідкою старшого інспектора СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Шаруда А., відповідно до якої, 19.10.2025 о 09:26 год. надійшло повідомлення зі служби 102 (заявник хрещена), про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , дитина 16 років не ходить протягом тижня на заняття, не ночує вдома та на телефон не відповідає з 10.10.2025. Вказане повідомлення зареєстровано до журналу єдиного обліку ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за номером ЄО № 30126 від 19.10.2025;

- рапортом ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області;

- письмовими поясненням ОСОБА_2 від 19.10.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.10.2025; фотокарткою на якій зображено неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з батьком ОСОБА_1 , якому було передано сина після встановлення місця мешкання 19.10.2025 за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 ;

- копією паспорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане (повторно) Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 20.03.2015 року, відповідно до якого батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Сукупність досліджених доказів свідчить про те, що у період часу з 10.10.2025 по 19.10.2025 11:07 год. ОСОБА_1 перебуваючи за домашньою адресою ухилився від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України та вимоги Закону України «Про охорону дитинства».

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення ОСОБА_1 , як батьком, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітнього сина, тому його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність суд не вбачає.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вбачається доцільним накласти на нього стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу на користь держави, що буде згідно ст. 23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 184, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснити порушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, постанова підлягає примусовому виконанню та надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим, з порушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.О. Макаров