№ 3/183/4463/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Крохмалюк І.П., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1631 КУпАП, що надійшли з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , директора ТОВ «Луганськгаз збут», адреса проживання відповідно до довідки ВПО: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу №9/12-32-07-00-05 від 24.09.2025 року вбачається, що директор ТОВ «Луганськгаз збут» ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме: завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету (р.20.2.2 Декларації) за липень 2025 року на суму 1234861 гривень та заниження суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за липень 2025 року на суму 1234861 гривень. Порушення встановлено актом перевірки №1909/12-32-07-02-02/40268230 від 24.09.2025 р.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Однак до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та письмові заперечення в яких просив закрити провадження у справі за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відносно ОСОБА_1 складений протокол №9/12-32-07-00-05 від 24.09.2025 р. за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Порушення встановлено актом перевірки №1909/12-32-07-02-02/40268230 від 24.09.2025 р.

В якості доказу вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення надані вказаний вище протокол та Акт перевірки від 24.09.2025.

Висновки, викладені в Акті від 24.09.2025 р. є відображенням дій працівників податкового органу, викладенням цими працівниками власних суб`єктивних висновків щодо зафіксованих обставин. У зв`язку з цим Акт від 24.09.2025 р. не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення та не звільняє особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, від обов`язку доводити ті висновки, які зазначені в Акті від 24.09.2025 р.

Однак, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення на підтвердження висновків, які зазначені в Акті від 24.09.2025 р., не надано жодного доказу. Відповідно у суду відсутня можливість перевірити висновки, які встановлені в Акті від 24.09.2025 р.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, яка має пріоритет над національним законодавством і згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Враховуючи викладеного суд доходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1КУпАП, що в силу п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, ч. 1 ст. 163-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.П. Крохмалюк