Провадження по справі № 3/522/7195/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Тетьковій В.М., за участю адвоката Ульянова І.М.., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2025 о 23 год. 50 хв., громадянин ОСОБА_1 керував елетросамокатом Jet в м. Одесі по вул. Канатній, 73 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 0,28 % проміль, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні адвокат Ульянов І.М., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої доводи захисник обґрунтовував тим, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» у вину ОСОБА_1 поставлено лише те, що він у зазначений час і місці керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На думку захисника, сама по собі така ознака, як керування транспортним засобом із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння, не є порушенням п. 2.9а Правил дорожнього руху України та не утворює складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідною ознакою за наведених обставин може бути лише фактичне перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, а не наявність лише зовнішніх ознак такого стану.

Сторона захисту також звернула увагу суду на те, що відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 7510» правильна робота приладу можлива лише за умови суворого дотримання вимог, викладених у розділі «Інтервали технічного обслуговування». Зазначеним розділом передбачено, що технічне обслуговування приладу, зокрема перевірка його калібрування, має здійснюватися кожні шість місяців.

Разом із тим, згідно з роздруківкою приладу «Drager Alcotest 7510», долученою до матеріалів справи, останнє калібрування цього газоаналізатора проводилося 03.10.2024 року. На думку захисника, це свідчить про недопустимість відповідного доказу, оскільки на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками ІПП в Одеській області минуло майже десять місяців з дати останнього калібрування приладу, що перевищує встановлений інтервал технічного обслуговування тривалістю шість місяців.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали адміністративної справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення адвоката Ульянова І.М.., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис події, напрацьований ІПП в Одеській області на боді-камери, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з установленою практикою, при розгляді адміністративних справ зазначених категорій і, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306, Закон України «Про автомобільний транспорт» з останніми змінами, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» тощо.

Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Однак, при цьому, норма ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 435209 від 27.08.2025, ОСОБА_1 керував електросамокатом, який має електродвигун, за допомогою якого він приводиться у рух, а також призначений для перевезення людей.

З огляду на вищевикладене, електросамокат, яким ОСОБА_1 керував як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керуванням яким з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на встановлення такого стану у встановленому законом порядку, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Під час дослідження доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 435209 від 27.08.2025 матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить довідка про отримання особою посвідчення водія, довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, чек драгер, результат якого показав 0,28 % проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та відеозапис, напрацьований працівниками УПП.

З наявних у матеріалах адміністративної справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній підтвердив факт уживання алкогольних напоїв, а саме пива, орієнтовно за шість годин до моменту зупинки його транспортного засобу працівниками ІПП в Одеській області.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме газоаналізатору «Drager Alcotest № 7510», та результатів тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 0391» від 26.08.2025 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, виявлено 0,28 ‰ проміле алкоголю.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, згідно з результатами тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 0391», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та долученим відеозаписом.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, які і були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.

Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису, напрацьованого ІПП в Одеській області встановлено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України. Під час спілкування поліцейський зазначив, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager», на що ОСОБА_1 висловив свою згоду. За результатами тестування за допомогою приладу «Drаger Alcotest 0391» від 26.08.2025 у ОСОБА_1 зафіксовано 0,28‰ алкоголю в організмі. З указаними результатами ОСОБА_1 погодився та пояснив, що приблизно за шість годин до моменту зупинки вживав пиво.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо того, що у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» зазначено лише факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що, на думку захисту, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 2.9а ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 256 КУпАП є лише одним із процесуальних документів, який фіксує обставини виявленого правопорушення, та не є єдиним або визначальним доказом у справі. Недоліки у формулюванні змісту протоколу не можуть самі по собі свідчити про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, якщо ці обставини підтверджуються іншими належними та допустимими доказами.

У даному випадку матеріали справи містять відеозапис, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого за допомогою сертифікованого технічного засобу, а також письмові пояснення ОСОБА_1 , який підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, а саме пива напередодні. Отримані показники алкотестера чітко свідчать про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння в момент зупинки, що й утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, навіть за умови недосконалого формулювання у протоколі, зазначені в ньому обставини в сукупності з іншими доказами справи дозволяють встановити як сам факт події правопорушення, так і наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Отже, наведені стороною захисту доводи не можуть бути підставою для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд також не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо недопустимості результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з підстав прострочення калібрування приладу «Drаger Alcotest 7510», оскільки зазначені обставини самі по собі не свідчать про недостовірність отриманих показників та не спростовують факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять жодних даних, які б указували на технічну несправність приладу під час проведення огляду, наявність збоїв у його роботі, а також на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, встановленої чинним законодавством.

Окрім того, у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він підтвердив факт уживання алкогольних напоїв перед керуванням транспортним засобом, що узгоджується з даними, зафіксованими приладом. З огляду на це суд приходить до висновку, що виявлені стороною захисту недоліки у технічній документації приладу не є такими, що спростовують наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, ЗУ «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2025 року, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень на користь держави.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ