Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/4635/25

Провадження № 33/4815/1043/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Петришина А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк на один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2025 року о 16 год. 42 хв. в с. Городок, Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Т4, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат огляду становить 0,22 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Петришин А.М. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що постанова суду ґрунтується виключно на акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту газоаналізатора Drager Alcotest 6820 від 08.09.2025 року, проте судом не взято до уваги обставини, викладені в письмових поясненнях в обґрунтування суттєвих порушень в діях співробітників поліції. Зазначає, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що відеофіксація порушення була розпочата під час вибору ОСОБА_1 мундштука для проведення процедури огляду на стан сп`яніння, тоді як мала бути розпочата з моменту зупинки транспортного засобу та доведення до відома водію причину зупинки керованого ним ТЗ. При цьому зауважує, що в матеріалах справи до протоколу про адміністративне правопорушення долучено три файли відеозапису з різним часом початку запису та його закінчення, що є порушенням законодавства.

Також наголошує, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820, результат якого показав 0, 22‰, не може бути достовірним та допустимим доказом підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки є результат похибки приладу, зокрема відповідно до технічних характеристик цього приладу, під час його експлуатування границі допустимої похибки можуть складати +-0, 04‰ в діапазоні від 0 до 0,4 ‰, а вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі перевищував допустиму норму лише на 0,02‰, тобто в межах похибки вимірювального приладу.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Петришин А.М., будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Частиною 2 ст.268 КУпАП не визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності її учасників.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з матеріалами справи, 08 вересня 2025 року о 16 год. 42 хв. в с. Городок Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Т4, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest №6820". Результат огляду становить 0,22 ‰, що підтверджується тестом №1404 від 08.09.2025 року.

Разом з тим, відповідно до інструкції до приладу Drager Аlcotest 6820, границі допустимої похибки можуть складати +-0, 04‰ в діапазоні від 0 до 0,4 ‰. При цьому вміст алкоголю у повітрі, яке видихав ОСОБА_1 , лише на 0,02 ‰ перевищував допустиму норму.

За таких обставин, результат огляду ОСОБА_1 на місці зупинки 0,22 ‰ не може безумовно свідчити про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат знаходиться в межах похибки технічного приладу.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги доводи адвоката Петришина А.М. в частині відсутності відеофіксації зупинки та наведення причини такої зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..

Так, відповідно до п.5 р.ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Проте в порушення зазначених вимог, працівниками поліції відеофіксація події була розпочата під час вибору ОСОБА_1 мундштука для проведення процедури огляду на стан сп`яніння (файл 0009А).

Таким чином, апеляційним судом встановлено обґрунтований сумнів в тому, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і цей сумнів, у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, слід тлумачити на користь останнього.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б безсумнівно свідчили про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що його вина належними та допустимими доказами не доведена, а обставини, зазначені у протоколі, "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, при винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Петришина А.М. задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович