ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Олега Андрійовича на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14.08.2025 року о 23-09 год. в м. Кременчуці по вул. Лікаря Богаєвського, буд. 37 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» в кабінеті лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко О.А. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року, винести нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що апелянт не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Акцентує увагу, що докази винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є недопустимими, оскільки такі отриманні з порушенням вимог закону.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2025 року о 23-09 год. в м. Кременчуці по вул. Лікаря Богаєвського, буд. 37 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» в кабінеті лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №423426 від 15.08.2025 року; висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15.08.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.08.2025 року з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога; рапортом інспектора взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук від 15.08.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в кабінеті лікаря нарколога; довідкою інспектора ВАП про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія;

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Що стосується доводів, а саме, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи, апеляційний суд відхиляє виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що (хронологічний відрізок 23:08:26 триває далі) працівниками поліції зафіксовано факт керування та факт зупинки транспортного засобу «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 та зазначено підстави зупинки, що є підстави вважати, що особа керує транспортним засобом, яка позбавлена права керування транспортним засобом. В ході спілкування працівник поліції запитав у ОСОБА_1 «Чи вжили канабіс? Та чи готові пройти огляд у лікаря нарколога?», оскільки було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Останній погодився пройти огляд,(хронологічний відрізок 23:39:20 триває далі) працівниками поліції роз1яснено порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду. (Хронологічний відрізок 00:06:20 триває далі) працівниками поліції було повторно роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки відмови від огляду, однак останній відмовився від проходження огляду.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_2 а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №423426 від 15.08.2025 року; висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15.08.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.08.2025 року з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога; рапортом інспектора взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук від 15.08.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в кабінеті лікаря нарколога; довідкою інспектора ВАП про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко О.А. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Олега Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин