Провадження № 3-в/686/116/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.25 м.Хмельницький

21 листопада 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 11 класу КЗЗСО «Ліцей №18 Хмельницької міської ради», про розстрочку виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 р.,

встановив:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 р. неповнолітнього ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Неповнолітній ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 р., в частині сплати штрафу, який має можливість сплачувати частинами, пославшись на скрутне матеріальне становище та відсутність у нього стабільних доходів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 подану заяву підтримали, вказавши про те, що ОСОБА_1 на даний час навчається в школі, не працевлаштований, стабільних доходів немає та перебуває на утриманні матері, яка працює прибиральницею, має невеликий дохід, тому ОСОБА_1 не має можливості одним платежем сплатити всю суму, визначеного судом, штрафу у розмірі 17000 грн., однак має можливість сплачувати зазначену суму рівними частинами протягом п`яти місяців, оскільки має намір знайти тимчасові заробітки, крім того ОСОБА_1 надав квитанції на підтвердження сплати судового збору та частини штрафу в сумі 1300 грн., тому просив суд розстрочити ту частину штрафу, яка ним ще сплачена не була.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову (ст.304 КУпАП).

Частиною 2 ст.301 КУпАП передбачено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Згідно з п.6 ч.1 ст. 3 вказаного Закону, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, якими зокрема є й постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Отже, наведені норми пов`язують можливість розстрочення чи відстрочення виконання відповідного рішення, зокрема, у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Незважаючи на відсутність вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки, розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, суд, керуючись критерієм настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення, у кожній конкретній справі, з врахуванням всіх особливостей ситуації, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та, за своїм внутрішнім переконанням, оцінює наявні у справі докази.

Крім того, варто зазначити, що відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в першу чергу з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, адміністративне стягнення не має на меті лише кару, воно не має стати для особи непосильним тягарем, адже в такому разі справжня його мета не буде досягнута.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі №759/6139/22, від 27.10.2022 у справі №546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Суд також звертає увагу, що попри відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення положень, що безпосередньо регулюють питання розстрочення сплати штрафу, подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

До того ж, згідно з ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення Правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження у праві керування автомобілем («Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), п.182).

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Тобто, вказана справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, становище правопорушника у справі про адміністративне правопорушення не може бути гіршим, ніж становище засудженого у кримінальній справі, оскільки протилежний підхід призвів би до порушень загальних засад справедливості судочинства та верховенства права.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу не суперечить законодавству України і відповідатиме завданням здійснення судочинства на засадах справедливості та верховенства права.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання постанови суду, ОСОБА_1 зазначає про свою неспроможність, протягом встановленого законом строку, сплатити визначений судом штраф у сумі 17000 грн. та посилається на: скрутне матеріальне становище його матері ОСОБА_2 , на утриманні якої він, ОСОБА_1 , перебуває, відсутність у останнього, який є неповнолітнім та навчається у школі, стабільного доходу. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 являється фізично здоровою особою, досяг працездатного віку, він не позбавлений можливості тимчасово працевлаштуватись на умовах скороченої тривалості робочого часу, отримувати стабільний дохід та сплачувати вищезазначений штраф щомісячно частинами, крім того, у ОСОБА_1 є рідний батько, який хоч і не проживає разом із сім`єю, проте батьківських прав та обов`язків, зокрема й щодо утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , не позбавлений.

З огляду на вищевикладене, з врахуванням засад гуманізму та індивідуалізації заходів примусу, а також необхідності сприяння досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 має намір виконати постанову суду та сплатити визначений судом штраф, частину з якого, у сумі 1300 грн., вже оплатив, але на даний момент, через скрутне матеріальне становище матері - ОСОБА_2 , на утриманні якої він перебуває, немає можливості сплатити всю суму штрафу одним платежем у встановлений ст.307 КУпАП строк, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу на п`ять місяців, що є достатнім строком для виконання судового рішення, а тому подана ОСОБА_1 заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 23, 301, 303, 304, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження»,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 р. задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), призначеного постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 р., з врахуванням сплаченої частини (1300 гривень), строком на 5 (п`ять) місяців, з виплатою штрафу по 3140 грн. ( три тисячі сто сорок гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.

Зобов`язати ОСОБА_1 щомісяця повідомляти суд про сплату штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції) до суду (м.Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 54, каб. 603) для долучення до матеріалів справи.

Перебіг строку давності виконання постанови у частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу зупинити до закінчення строку розстрочки.

Після закінчення строку, встановленого для розстрочки сплати штрафу, строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині адміністративного стягнення в виді штрафу становить три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя