Номер провадження3/205/4547/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.164 КУпАП

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду з Відділу поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №859992 06.09.2025 о 13:37 ОСОБА_1 у кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж тютюнових виробів без ліцензії (анульовано), чим порушила правила ведення господарської діяльності повторно протягом року. Дії останньої кваліфіковано за ч. 2 ст.164 КУпАП.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 уповноваженою особою до протоколу долучено в копіях:

-лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 20.06.2025 про відсутність анулювання 16.10.2024 ліцензії ТОВ «Грязьовий краб» на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами,

-постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21.05.2025 у справі №205/7032/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

-пояснення ОСОБА_2 про придбання ним у кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , пачки сигарет «DESERT» без марки акцизного податку, яку він добровільно видав працівникам поліції,

-протоколу огляду та вилучення речей від 06.09.2025, згідно якого у ОСОБА_2 вилучено пачку сигарет без марки акцизного податку,

-фототаблиці із зображеннями кіоску за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 будучи повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про перенесення судового засідання не подавала.

Зважаючи на те, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити свою позицію стосовно складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу без участі останньої.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Будьонний В.С. надіслав на адресу суду пояснення у справі про адміністративне правопорушення, у якому звернув увагу суду на те, що уповноваженою особою не доведено ознак підприємницької діяльності: самостійності, ініціативності та систематичності; зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено проміжок часу, протягом якого ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність; звертає увагу на недоведення факту отримання грошей ОСОБА_1 за реалізацію продукції, відсутність доказів реалізації продукції саме ОСОБА_1 , відсутність у останньої статусу суб`єкта господарської діяльності та обов`язку отримувати ліцензію, відсутність у протоколі посилання на законодавчу вимогу, яку порушено особою, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши обставини справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.

Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

У протоколі ВАД №859992 зазначено про реалізацію ОСОБА_1 тютюнових виробів без ліцензії, яку анульовано.

Частиною 2 ст.164 КУпАП встановлено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення, або пов`язані з отриманням доходу у великих розмірах.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Згідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Суб`єктами господарювання згідно зі статтею 55 Господарського кодексу України визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.2 Пленуму Верховного Суду України №3 від 25 квітня 2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Отже, для встановлення самого факту провадження господарської діяльності, тобто діяльності з систематичного продажу певних товарів, слід довести факт їх неодноразового продажу, оскільки одноразовий продаж певних товарів не свідчить про провадження торгівельної діяльності особою, бо не доводить діяльності з продажу товару, як певного процесу, що охоплює неодноразовий їх продаж.

Відповідно до ст.164 КУпАП суб`єктом правопорушення можуть бути фізичні та юридичні особи, які є суб`єктами господарської діяльності та здійснюють її з порушеннями встановлених вимог.

Таким чином, у справах вказаної категорії обов`язковому доказуванню підлягають:

1)статус суб`єкта господарської діяльності в особи, що притягається до адміністративної відповідальності;

2)факт провадження господарської діяльності певного виду,

3)нормативна вимога щодо обов`язкового ліцензування конкретного виду господарської діяльності або одержання документа дозвільного характеру

4)факт не отримання зазначеним суб`єктом певного виду ліцензії або документа дозвільного характеру.

Щодо доведення усіх необхідних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суд зазначає про таке.

Належним доказом статусу суб`єкта господарської діяльності є офіційні документи, що засвідчують факт державної реєстрації фізичної або юридичної особи як суб`єкта господарювання. Таким документом згідно ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема, може бути витяг (виписка) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських.

Проте така інформація щодо ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутня.

Суд звертає увагу, що у протоколі не вказано, яку саме ліцензію не отримала ОСОБА_1 , та якою законодавчою вимогою передбачено її обов`язок отримати такий документ.

Також, із протоколу не зрозуміло, яку саме торгівлю (роздрібну чи оптову) здійснювала ОСОБА_1 .

Окрім цього, не містять матеріали справи й жодного доказу на підтвердження факту провадження нею господарської діяльності, тобто діяльності з систематичного продажу певних товарів (тютюнових виробів).

Згідно наданих матеріалів, пачку сигарет було вилучено працівником поліції у громадянина ОСОБА_2 , однак пояснення останнього про придбання вказаної пачки саме у кіоску АДРЕСА_2 , працівником поліції не перевірено та не підтверджено жодним доказом, як і той факт, що продаж сигарет вказаному громадянину здійснила саме ОСОБА_1 ..

Щодо долученої до протоколу постанови Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП , суд звертає увагу на те, що згідно даних ЄДРСР у справі №205/7032/25 постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2025 вказане рішення скасовано, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Отже, вказаний доказ повторності дій ОСОБА_1 є неналежним.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення, права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.7, 245, 247, 251, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.164 КУпАП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно