Справа 362/5956/25
Провадження 3/362/2342/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Рубан Тетяна Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31.07.2025 серії ВАД №851902 21 липня 2025 року о 12 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання систематично вчиняв психологічне насильство в сім`ї стосовно своєї матері: ображав її, принижував, чим викликав у потерпілої стан тривожності та страху. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною третьою статті 173-2 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. В якості повторності вчинення правопорушення до адміністративних матеріалів долучено копії постанов Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2024, 19.12.2024, 05.11.2024 та 21.05.2025.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 14.09.2025 серії ВАД №851559 14 вересня 2025 року о 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , що виражалося у словесних образах, приниженні честі і гідності, чим спричинив шкоду її психічному здоров`ю. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною третьою статті 173-2 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Оскільки стосовно ОСОБА_1 до суду надійшло дві окремі справи про адміністративні правопорушення, які розглядаються одним складом суду одночасно, суд вважає за необхідне об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №362/5956/25 (провадження №3/362/2342/25) і №362/7443/25 (провадження №3/362/2901/25), присвоївши їм спільний №362/5956/25 (провадження №3/362/2342/25).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Так, судом вжито всіх заходів щодо повідомлення та виклику ОСОБА_1 у призначені судові засідання, зокрема неодноразово викликався до суду шляхом надсилання на адресу його місця проживання судових повісток про виклик ОСОБА_1 до суду, які повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою. Додатково на номер телефону ОСОБА_1 , зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення з його слів, судом направлялись СМС-сповіщення, які отримані ним відповідно до довідок про доставку SMS про виклик ОСОБА_1 до суду, та які останнім були проігноровані.

Враховуючи, що згідно з частиною другою статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 КУпАП, не належать до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, суддя вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України" (пункти 66, 69), відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 вказаної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (пункт 41), від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" (пункт 35).

Дослідивши матеріали справ, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. При цьому суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Нормами частини третьої статті 173-2 КУпАП (за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 ) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення повторно протягом року домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

На підтвердження факту повторності вчинення адміністративного правопорушення, за яке особу було піддано адміністративному стягненню, до протоколу додано судові рішення, які набрали законної сили, постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2024, 05.11.2024, 19.12.2024 та 21.05.2025, у яких перераховано неправомірні дії ОСОБА_1 , які кваліфіковано як домашнє насильство, водночас зазначено, що внаслідок цих дій могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Разом з тим, норма частини третьої статті 173-2 КУпАП (в чинній редакції) вимагає повторності вчинених дій, внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (а не припущення можливості завдання такої шкоди).

Таким чином, надані судові рішення не є свідченням повторності порушення, передбаченого чинною нормою частини першої статті 173-2 КУпАП.

Щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, судом встановлено таке.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто диспозиція частини першої статті 173-2 КУпАП передбачає обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення настання наслідків у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Відсутність таких наслідків свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Суд звертає увагу, що за Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто психологічне насильство може призвести до таких наслідків викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинити емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи. Таким чином, зазначений Закон не ототожнює побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість (тобто стан тривожності, страху, про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення від 31.07.2025 серії ВАД №851902) із завданням шкоди психічному здоров`ю особи. Разом з тим, адміністративна відповідальність за психологічне насильство відповідно до частини першої статті 173-2 КУпАП настає лише у випадку, якщо воно призвело саме до наслідків у вигляді завдання шкоди психічному здоров`ю особи.

Аналізуючи формулювання фактичних обставин правопорушення, яке викладене в обох протоколах, суд дійшов висновку, що вони не містять всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, зокрема не зазначено про наявність конкретної шкоди здоров`ю потерпілої від вчинених ОСОБА_1 дій. При цьому, як зазначалось вище, стан тривожності і страху закон не ототожнює з конкретною шкодою здоров`ю потерпілої. Не містять відомостей про фактично завдану шкоду й інші матеріали справи, зокрема письмові пояснення від 21.07.2025 потерпілої ОСОБА_2 . Що стосується пояснень потерпілої від 14.09.2025 стосовно підняття у неї артеріального тиску, то адміністративні матеріали не містять доказів цьому.

Згідно зі статтею 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття провадження.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 слід закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7-9, 173-2, 245, 247, 252, 256, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи за №362/5956/25 (провадження №3/362/2342/25) та №362/7443/25 (провадження №3/362/2901/25) стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присвоїти об`єднаній справі № 362/5956/25.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.П. Рубан