Справа № 462/7379/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , 20.09.2025 року о 12 год. 43 хв. на вул. Городоцькій, 359 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «GeeLy fe-1» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen golf» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.1.5., п.2.3.б., п.10.1., п.13.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, при якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. У судовому засіданні пояснив, що виїжджав із автозаправної станції «WOG» на вул. Городоцькій при виїзді зі Львова та продовжив рух у прямому напрямку по своїй смузі руху. Зазначив, що місце зіткнення знаходилося саме в його смузі, а транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 наздогнав його ззаду та здійснив зіткнення з його автомобілем. Повідомив, що оспорює місце ДТП, відображене на схемі дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що рухався на дозволений (зелений) сигнал світлофора у напрямку м. Львова по лівій крайній смузі руху. Побачивши транспортний засіб марки «GeeLy fe-1» д.н.з. НОМЕР_1 зліва, який завершував маневр, він повернув праворуч, після чого указаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з його автомобілем. Зазначив, що пошкодження його автомобіля наявні зліва ззаду, тоді як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення правою передньою частиною в ліву задню бокову частину його транспортного засобу, що, на переконання потерпілого, підтверджує відсутність порушень Правил дорожнього руху з його боку. Вважає, що даній дорожньо-транспортній пригоді наявна вина водія транспортного засобу «Geely FE-1», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який раптово виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого й сталося зіткнення. Звернув увагу, що зіткнення відбулося саме в смузі руху, по якій рухався потерпілий.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2025 року витребувано наявні в Управління безпеки та вуличної інфраструктури Львівської міської ради відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, дорожньо-транспортної пригоди, за участю транспортних засобів марки «GeeLy fe-1» д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen golf» д.н.з. НОМЕР_2 , яка мала місце 20.09.2025 року на вул. Городоцькій, 359 у м. Львові.

31.10.2025 року від начальника Управління безпеки та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Смілевського М. Л. на адресу суду надійшла відповідь про те, що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 359 відсутні камери відеоспостереження розпорядником яких є департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Управління безпеки та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

05.11.2025 року судом скеровано запит у ГУ НП у Львівській області для надання указаних вище відеозаписів дорожньо-транспортної пригоди, за участю транспортних засобів марки «GeeLy fe-1» д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen golf» д.н.з. НОМЕР_2 , яка мала місце 20.09.2025 року на вул. Городоцькій, 359 у м. Львові.

12.11.2025 року від начальника ГУ НП у Львівській області Шляховського О. А. на адресу суду надійшла відповідь на запит про те, що у системі «Безпечна Львівщина» записи з камер відеоспостереження стосовно запитуваної дорожньо-транспортної пригоди відсутні через обмеження строків їх архівного зберігання.

У чергове судове засідання, призначене на 02.12.2025 року, ОСОБА_1 не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

Суддя враховує, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у судове засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, а тому, суд розцінює таку форму поведінки як небажання скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, що має наслідком уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, суд, у відповідності до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, вважає за можливе провести судове засідання за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі ПДР України) та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо.

Відповідно до п. 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п. 2.3.б. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Положенням п. 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 13.1. ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

У відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франці проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Попри невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його винуватість підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459684 від 20.09.2025 року за ст. 124 КУпАП, схемою ДТП від 20.0.9.2025 року, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.09.2025 року, рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП сержанта поліції Дрозда А. від 20.09.2025 року, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459767 від 20.09.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши зазначені документи, суд дійшов висновку про їх відповідність критеріям належності і допустимості.

Жодних доказів, які свідчили про наявність вини іншого учасника дорожнього руху, в матеріалах справи не міститься, як і не було надано самим правопорушником, що виключає у суду сумніви у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 щодо обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважає їх процесуальною позицією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності для свого захисту та задля уникнення відповідальності. В свою чергу доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, судді не надано.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, відсутністю обставин, які обтяжують відповідальність та доходить висновку про обрання ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Постигач О. Б.