Справа № 457/1687/25
провадження №3/457/720/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю захисника правопорушника - адвоката Малицького В.К.,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР1 № 494435 від 26.10.2025 року, 26.10.2025 о 00 год. 00 хв. м. Трускавець, вул. Данилишиних, 26.10.2025 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Тойота" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Трускавецька міська лікарня водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний реєстратор 1602, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, належним чином.

В судове засідання з`явився захисник правопорушника - адвокат Малицький В.К., який підтримав раніше подане ним письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні. На його думку, протокол про адміністративне правопорушення був складений передчасно, з порушенням процедури та без належного з`ясування обставин, що свідчить про його неправомірність. Більше того, такі дії працівників поліції грубо порушують основні принципи діяльності національної поліції, визначені Законом України "Про Національну поліцію", зокрема принцип верховенства права, законності, доброчесності, поваги до прав і свобод людини, а також завдання поліції служити суспільству, захищати права і свободи людини, а не створювати умови для штучного притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши захисника правопорушника адвоката Малицького В.К., вивчивши матеріали справи та надані суду докази, клопотання захисника, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція норми ч. 1 ст.130 КУпАП виділяє два окремих, незалежних один від одного види адміністративних правопорушень. Перший це керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а другий це відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд бере до уваги, що хоча законодавчо поняття керування транспортним засобом і не закріплено, однак під керуванням /управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАПвключає умисні дії, спрямовані на керування транспортними засобами особами, з ознаками та в стані алкогольного сп`яніння, що нерозривно пов`язано з встановленням самого факту керування.

В свою чергу, Пленум Верховного Суду України у абз. 3 п. 27Постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті`роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, або перебування у стані сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/7350.

Відповідно до пп.1 п.2 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до п.2 Розділу 3 зазначеної Інструкції, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому, в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеоза-пис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Як встановлено із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, відеозапис починається з того, що працівник поліції знаходиться біля автомобіля, в якому сидів ОСОБА_1 . Даний автомобіль нерухомий, шуму працюючого двигуна не чути. ОСОБА_1 жодного разу не підтвердив, що їхав за кермом.

Працівник поліції повідомив, що автомобіль зупинений відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та причину працівник поліції не роз`яснив, лише повідомив про можливе перебування без посвідчення водія, що підтверджується відеозаписами. Конкретної ж причини зупинки ОСОБА_1 поліцейським озвучено не було.

За відсутності моменту керування транспортним засобом об`єктивно неможливо встановити правову підставу зупинки у відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», така ж позиція викладена у постанові ВС від 23.10.2019 року у справі № 357/10134/17, а також повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Жодних інших доказів підставності зупинки транспортного засобу та порушення ОСОБА_1 ПДР чи інших норм у працівників поліції не було, що свідчить про безпідставність зупинки транспортного засобу. Для того, щоб вимагати від водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поліція має довести законність його зупинки.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Як вбачається з відеозапису поліцейський вказує лише на тремтіння рук і поведінку, що не відповідає обстановці, однак в протоколі вказано: «поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння очей, тремтіння рук». Водночас ОСОБА_1 заперечив, що в нього тремтять руки і з відеозапису вбачається, що поведінка останнього є спокійною, рухи плавні, тремтіння відсутнє.

Крім цього, ОСОБА_1 погодився проїхати на медичний огляд на стан сп`яніння, тобто відмови від проходження тесту в медичному закладі ним озвучено не було і прибувши до приміщення Трускавецької міської лікарні, ОСОБА_1 чітко заявив, що не відмовляється проходити огляд, але просить провести його в іншій лікарні. Також ОСОБА_1 було озвучено про фізіологічне неможливість здачі біологічного матеріалу, проте запропонував здати інший біологічний матеріал слину або кров. Працівники поліції проігнорували його прохання.

Дослідивши всі докази в сукупності, виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості поліцейського під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, оскільки, працівниками поліції не було належним чином роз`яснено права особі, порушивши тим самим право на захист, порушено вимоги Інструкції огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З огляду на викладене, з врахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи те, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено вимоги законодавства, викладені в постанові факти не відповідають обставинам наявним на відеозаписах, суд приходить до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. І. Марчук