Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 568/1541/25

Провадження № 33/4815/976/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2025 року о 00 год. 57 хв. в с. Острів на вул. Богдана Хмельницького, 70 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «TOYOTA PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, вираження тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою «Alcotest Драгер 7510» відмовився. Від проходження такого огляду у найближчому медичному закладі також відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП..

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 08 жовтня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також просить звільнити його від сплати судового збору на підставі Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір».

Вказує, що він був зупинений працівниками поліції без жодних передбачених Законом підстав, без повідомлення йому причини зупинки, тому вважає, що всі подальші вимоги поліцейського не ґрунтуються на вимогах закону і тому водій не зобов`язаний їх виконувати. Вказує, що порадившись зі знайомим, він погодився їхати до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак замість того, щоб бути доставленим до лікарні, працівники поліції розпочали розмову про те, що він перебуває у розшуку та його потрібно везти в найближчий ТЦК та СП, а через певний проміжок часу повністю змінили тему і почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що жодної чіткої, усвідомленої та безумовної відмови від проходження огляду з його боку не було, оскільки він погодився пройти такий огляд в лікарні, а дії працівників поліції, які спочатку створили інформаційний тиск, а потім шляхом невідповідних дій у транспорті та відволікання на інші правопорушення дезорієнтували його, чим фактично перешкодили реалізувати його право на об`єктивне обстеження.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Статтею 130 КУпАП, зокрема, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею у відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366192 від 19.06.2025 року (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.06.2025 року, згідно якого огляд на визначення стану сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.3), направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відповідно до якого огляд на визначення стану сп`яніння також не проводився водій від огляду відмовився (а.с.4); відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі й дослідженими в судовому засіданні належними доказами, що свідчить про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зокрема, з відеозаписів працівників поліції вбачається, що на слова поліцейського про наявність в нього запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 вказує, що «я ж вибачився» (папка 2821, файл 005911, час 00:40), чим фактично підтвердив вживання алкоголю, а також відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (папка 2217, файл 005912, час 03:10), тому такі його дії вірно оцінені місцевим судом, як наявність правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

Доводи апелянта про безпідставну зупинку транспортного засобу поліцейськими, що тягне за собою визнання недопустимими інші докази, які були зібрані після зупинки вказаного автомобіля є необґрунтованими, оскільки зупинка транспортного засобу відбулася о 00:57 год., тобто під час дії комендантської години, тому дії працівників поліції є законними, оскільки введення такого обмеження є заходом безпеки в умовах воєнного стану, під час якого уповноважені органи (поліція, ЗСУ, територіальна оборона) мають право зупиняти людей, перевіряти документи та з`ясовувати причини перебування на вулиці.

Крім того, безпідставними є прохання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору на підставі Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір», оскільки відповідно до ч.3 ст.288 КУпАП, судовий збір за оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення не сплачується.

Всі інші доводи були належним чином оцінені суддею місцевого суду та їм була надана відповідна оцінка, тому апеляційний суд вважає, що вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Так, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особа, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, підписала його, будь-яких пояснень з приводу незгоди з його змістом протокол не містить, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку, що в сукупності вищенаведені докази є належними та допустимими по даній справі та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України за діяння, яке мало місце 19.06.2025 року, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, тому його слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович