ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1985/25 Головуючий суддя І інстанції Риков М.І.
Апеляційне провадження № 33/818/1528/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.130, ч.5 ст.156 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, та, із застосуванням частини 2 статті 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

На підставі частини 3 статті 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного цією постановою, приєднано невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.12.2024, та остаточно визначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 14 років 5 місяців 22 дні, без конфіскації транспортного засобу.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 29.03.2025 біля 21:20 водій ОСОБА_1 в м. Дергачі по вул. Сумський Шлях, буд. 10, Харківського району Харківської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, та в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру № /116, раніше двічі протягом року вчиняв правопорушення та притягався до відповідальності, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Раніше, 12.12.2024 ОСОБА_1 вже був притягнутий Дергачівським районним судом Харківської області до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП (справа № 619/9662/24, провадження №3/619/2705/24) у зв`язку з чим відповідальність за вказане правопорушення, передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

Крім того, 29 березня 2025 року біля 21:20 водій ОСОБА_1 в м. Дергачі по вул. Сумський Шлях, 10, Харківського району Харківської області повторно протягом року керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи особою, яка позбавлена права керування ТЗ, на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року (справа № 619/9662/24, провадження 3/619/2705/24 та постанови ВП № 3 (м. Дергачі) ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області у справі адмін. правопорушення серії ЕНА/2392633 від 14.06.2024, що зафіксовано на бодікамеру № /116, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 126 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.06.2025 щодо нього та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що матеріали цієї справи не містять доказів на підтвердження керування ним транспортного засобу та перебування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що дії працівників поліції є незаконними, оскільки транспортний засіб «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , у день події у цій справі знаходився не в робочому стані, ПДД він не порушував і підстави для складання протоколів про адміністративне правопорушення були відсутні, у зв`язку з чим висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт також зазначає, що працівники поліції ввели в оману свідка ОСОБА_3 , через що вона вимушена була його оговорити та надала неправдиві письмові пояснення про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння і керував транспортним засобом. Зазначає, що працівники поліції не відсторонювали його від керування транспортними засобами, не надали йому сертифікат відповідності спеціального технічного засобу та докази на підтвердження вчинення правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.06.2025 щодо нього, посилаючись на те, що він не приймав участь під час судового розгляду в суді першої інстанції та копію оскаржуваної постанови сторона захисту отримувала лише 12.08.2025, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості своєчасно оскаржити рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційний суд також бере до уваги, що наразі ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варто в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Отже, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), а також те, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується доводи вищезазначеного клопотання ОСОБА_1 , строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судові засідання від 24.10.2025 та 26.11.2025 в суд апеляційної інстанції захисник Плугатирьова Н.В. не з`явилась, але вона була належним чином повідомлена про місце, дату і час апеляційного розгляду, про що свідчить її особистий підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (судових повісток) (а.с.69, 71, 72, 78, 81).

Крім того, 17.09.2025 о 16 год. 39 хв. та 13.11.2025 о 08 год. 47 хв. захисник ОСОБА_4 отримала судові повістки в електронному вигляді у судові засідання, які були призначені на 24.10.2025 та 26.11.2025, що підтверджується відомостями довідок про отримання судової повістки у додатку «Viber» на номер мобільного телефону захисника Плугатирьової Н.В., який міститься в матеріалах справи, зокрема у її заяві про ознайомлення (а.с.52), що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 №28.

Належить також врахувати, що з відомостей ордеру серії АХ №1281802 від 14.08.2025 вбачається, що повноваження адвоката Плугатирьової Н.В. на здійснення захисту ОСОБА_1 поширювалися лише у Дергачівському районному суді Харківської області.

При цьому стороною захисту не надано суду відомостей про те, що повноваження адвоката Плугатирьової Н.В. щодо надання ОСОБА_1 правничої допомоги поширюються і у суді апеляційної інстанції у цій справі №619/1985/25.

Натомість, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вважав за можливе провадити апеляційний розгляд та не заявляв клопотань про відкладення судового розгляду, у тому числі у зв`язку з неявкою адвоката Плугатирьової Н.В. або з метою призначення йому іншого захисника.

Крім того, до суду апеляційної інстанції не надходило будь-яких клопотань від адвоката Плугатирьової Н.В. про відкладення апеляційного розгляду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", в якому наголошується, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989).

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.06.2025 та безпосередньо приймає участь під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, а також не заявляв клопотань про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника.

За таких обставини, апеляційний суд, враховуючи думку Замірця С.Ю. про можливість проведення апеляційного розгляду, а також те, що адвокат Плугатирьова Н.В. була належним чином повідомлена про місце, дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не з`явилась та клопотань про відкладення судового розгляду не подавала, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний перегляд оскаржуваної постанови без участі адвоката Плугатирьової Н.В., але за обов`язковою участю апелянта, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Перевіряючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених пунктів 2.1«а» та 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 2.1«а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №285334 від 29.03.2025 та серії ЕПР 1 № 285350 від 23.03.2025; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29.03.2025 (далі направлення на огляд водія від 29.03.2025); письмових поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 29.03.2025; копії постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12.12.2024 у справі №619/9662/24; довідках про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення старшого інспектора САП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д.; довідок старшого інспектора САП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д.; на долученому відеозаписі.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 285350 від 23.03.2025 вбачається, що 29.03.2025 року біля 21:20 водій ОСОБА_1 в м. Дергачі по вул. Сумський Шлях, буд. 10, Харківського району Харківської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №/116. Правопорушення вчинено двічі повторно протягом року. Рішення суду від 29.11.2024 (штраф 34 000 грн.) та від 11.09.2024 (штраф 34 000 грн.). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП, а саме дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, вчинені особою, яка двічі повторно протягом року піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. Зазначені відомості про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.1, 2).

З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 285334 від 29.03.2025 вбачається, що 29.03.2025 біля 21:20 водій ОСОБА_1 в м. Дергачі по вул. Сумський Шлях, 10, Харківського району Харківської області повторно протягом року керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , будучим позбавленим права керування транспортними засобами рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22.11.2024, що зафіксовано на бодікамеру №/116, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 статті 126 КУпАП. Зазначені відомості про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.19, 20).

Аналізуючи зміст цих протоколів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 надавалась процесуальна можливість ознайомитись з їх змістом та зазначити свої пояснення, чим він не скористався (арк. 1, 2, 11, 12).

З відомостей направлення на огляд водія від 29.03.2025 вбачається, що 29.03.2025 о 21 год. 20 хв. у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту; порушення мови. Відмовився від направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду (арк. 4).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини роту; порушення мови. Огляд не проводився за допомогою технічного засобу «Drager 6820» у зв`язку з відмовою водія (арк.3).

Згідно відомостей довідки, що складена старшим інспектором САП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д., відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП», пошук «ГСЦ Посвідчення водія», водійське посвідчення на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в базі даних не значиться (арк.13, 27).

Крім того, з відомостей довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, що складена старшим інспектором САП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д., вбачається, що постановами Дергачівського районного суду Харківської області від 11.09.2024 та від 29.11.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.10-11).

Як вбачається з відомостей довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, що складена старшим інспектором САП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д., 14.06.2024 щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі, серії ЕНА № 2392633 за ч.4 ст.126 КУпАП (далі постанова серії ЕНА № 2392633 від 14.06.2024 за ч.4 ст.126 КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. (а.с.21).

Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12.12.2024 у справі № 619/9662/24 (провадження 3/619/2705/24) ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.125, ч.2 ст. 130 КУпАП, та, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно відомостей довідки інспектора САП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д., відповідно до інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП», пошук «ГСЦ АМТ», транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_2 на причетність власності транспортного засобу в базі даних не значиться. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, при перевірці реєстраційного документу на транспортний засіб було встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 .

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 29.03.2025 вбачається, що останні зазначили, що вони були в якості пасажирів в автомобілі марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який спочатку вжив алкогольне пиво, а потім вони поїхали (а.с.5, 6).

До матеріалів цієї справи також долучені два DVD-диски (арк. 9, 25) з відеозаписами (відеофайл «0000000__0142»), з якого вбачається, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, у зв`язку з чим запропонував водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я. Разом з цим, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Після цього, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що було йому зрозуміло. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що випив вчора пиво. Працівник поліції також роз`яснив ОСОБА_1 його права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що йому також було добре зрозуміло. Окрім цьому, з відеозапису вбачається, що на запитання працівника поліції ОСОБА_1 підтвердив, що саме він керував транспортним засоюом. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколів про адміністративні правопорушення та надання письмових пояснень.

Апеляційний суд також бере до уваги, що постановами суддів Дергачівського районного суду Харківської області від 11.09.2024 у справі № 619/4405/24 та від 29.11.2024 у справі № 619/5334/24 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено у цих справах адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (а.с.35-37, 38-40).

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення як за ч.3 ст.130 КУпАП, так і за ч.5 ст.126 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що наявними доказами не підтверджується факт керування ним транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , 29.03.2025 біля 21 год. 20 хв., оскільки такі твердження сторони захисту повністю спростовуються відомостями вищезазначеного відеозапису (відеофайл «0000000__0142», починаючи з 01 хв. 40 сек.), на якому зафіксовано, що на запитання працівника поліції ОСОБА_1 надав чітку відповідь про те, що саме він керував транспортним засобом.

Також з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 29.03.2025 вбачається, що свідки підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, з відомостей долученого відеозапису та протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не зазначав будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції, у тому числі про те, що він не керував транспортним засобом.

Стороною захисту також не надано суду доказів про те, що транспортний засіб «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , у день події у цій справі знаходився не в робочому стані.

При цьому, ОСОБА_1 не подавав клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_5 під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, що додатково свідчить про необґрунтованість і безпідставність апеляційної скарги в цій частині.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , зазначених в її апеляційній скарзі, з приводу допущених працівниками поліції порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), щодо виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, але суд може їх врахувати, якщо вони підтверджуються іншими доказами у справі.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 285334 від 29.03.2025, в акті та у направленні на огляд водія від 29.03.2025, було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови.

Отже, в даному конкретному випадку, враховуючи відомості долученого відеозапису (відеофайл «0000000__0142») та письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , працівник поліції, виявивши вищезазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, від проходження якого останній відмовився, що об`єктивно підтверджується наявними доказами у цій справі, а тому апеляційна скарга в цій частині також є суб`єктивною та безпідставною.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та захисник Плугатирьова Н.В., яка здійснювала його захист в суді першої інстанції, скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали до правоохоронних органів, в порядку ст.214 КПК України, заяву щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державними особами, дії яких не оскаржувалися до керівництва патрульної поліції в порядку ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності цих працівників поліції.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано стороною захисту і суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції, у тому числі, пов`язаних із зупинкою транспортного засобу і встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколів та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Належить також зазначити, що матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що стороною захисту оскаржені в установленому законом порядку постанова серії ЕНА № 2392633 від 14.06.2024 за ч.4 ст.126 КУпАП, постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 11.09.2024 за ч.2 ст.130 КУпАП у справі № 619/4405/24, постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 29.11.2024 за ч.2 ст.130 КУпАП у справі № 619/5334/24 та постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12.12.2024 за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП у справі № 619/9662/24, тобто такі рішення набрали законної сили.

За таких обставин, стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції будь-яких відомостей про скасування вищезазначених постанов за ч.2 ст.130, ч.4 ст.126, ч.5 ч.4 ст.126 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення:

- за ч.3 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, яка тричі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

- за ч.5 ст.126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, накладене судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , відповідно до ч.6 ст.36, ч.3 ст.30 КУпАП, у виді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 14 років 5 місяців 22 дні, без конфіскації транспортного засобу, відповідає вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєним адміністративним правопорушенням.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання ОСОБА_1 винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що на час апеляційного розгляду, тобто станом на 26.11.2025, ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з порушенням стосовно нього кримінального провадження, що належить врахувати при зверненні цієї постанови до виконання.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 - задовольнити, поновивши цей процесуальний строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков