Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Зубрицької А.М., потерпілої ОСОБА_1 , захисника Кобилинського А.О., особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 06 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 22.10.2025 о 16 год. 05 хв. в м. Луцьку, вул. Степана Бандери (Суворова) 1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і створив іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Mitsubishi outlander н.з. НОМЕР_2 , що стояв. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані як порушення п. 10.9. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, ОСОБА_3 22.10.2025 о 16 год. 05 хв. в м. Луцьку, вул. Степана Бандери (Суворова) 1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 скоївши дорожньо транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль Mitsubishi outlander н.з. НОМЕР_2 , що стояв, після чого залишив місце пригоди.

Такі дії ОСОБА_3 , кваліфіковані як порушення п. 2.10.а. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що накладене судом стягнення не відповідає характеру і тяжкості вчинених ОСОБА_3 правопорушень. Посилається на неврахування судом того, що правопорушення вчинено умисно, не вперше, визнання ним вини, з огляду на обслини справи, є формальним. Судом не обґрунтовано відхилено ряд заявлених нею клопотань. Просить скасувати постанову судді першої інстанції частині накладеного стягнення як незаконну та необґрунтовану та накласти на ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілої, яка повністю підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та його захисника, які заперечили доводи скарги та просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляції не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП є вірною.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя врахував фактичні обставини справи, дані про особу правопорушника, який згідно матеріалів вперше притягається до адміністративної відповідальності, зокрема і пом`якшуючу обставину щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, а тому правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 стягнення саме у виді штрафу.

При цьому суддя першої інстанції обґрунтовано не застосував стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки дане стягнення, відповідно до вимог ст.30 КУпАП, застосовується за грубе, повторне чи систематичне порушення порядку користування цим правом, а остаточного на підставі ст. 36 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що водій залишив місце пригоди, не може в даному випадку братись до уваги як характеризуюча обставина, оскільки дане діяння повністю охоплюються диспозицією ст.122-4 КУпАП, за якою порушника також визнано винним.

Разом з тим, твердження про безпідставну відмову суддею у задоволенні клопотань потерпілої про виклик та допит у суді свідків, проведення експертизи, що вплинуло, на її думку, на повноту з`ясування обставин вчинених ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, з огляду на беззаперечне визнання останнім фактичних обставин справи не спростовує висновків судді першої інстанції.

Тому, підстав стверджувати про неповноту судового розгляду чи невідповідність висновків суду фактичним обставинам вчиненого, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а накладене на ОСОБА_3 стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Тому суддя підстав для зміни постанови суду та застосування більш суворого стягнення, про що просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, не знаходить.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 06 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду О.М.Клок