Провадження №3/727/2925/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Терещенко О.Є., розгля-нувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за ад-ресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП Укра-їни,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №504736 від 06.11.2025 року, ОСОБА_1 05.11.2025 року о 23 год. 53 хв. в м. Чернівці, по вул. Маріупольській, 4, керував транспортним засобом Mercedes-Benz 250, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дій- сності, звужені зіниці ока, які не реагують на світло. Від проходження медичного ог-ляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху Ук-раїни, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Свою позицію мотивував незаконністю причини зупинки його транспортного засобу, оскільки працівники по-ліції не надали доказів неосвітленості номерного знаку та знаходження на ньому плас-тикових стежок. Також, посилався на обставини, викладені у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне пра-вопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, ог-лянувши наявні відеоматеріали та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспорт-ними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а та-кож передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вста-новлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2-4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердже-ної наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареє-строваного в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є під-стави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім за-паху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У відповідності до п.7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного за-собу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд про-водиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його прове-дення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за сво-їм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомі-стю.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський засто-совує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково до-лучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охо-рони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських пре-паратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охо-рони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

При дослідженні доданого до протоколу про адмінправопорушення відеозапису, судом встановлено, що 05.11.2025 року, о 23.53 год, екіпаж патрульної поліції, перебу-ваючи на чергуванні, здійснив зупинку транспортного засобу Mercedes-Benz 250, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_1 .

В момент спілкування з останнім, працівником поліції було виявлено в ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, передбачені п.4 Розділу І Інструкції, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

Судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне право-порушення серії ЕПР1 №504736 від 06.11.2025 року, працівниками поліції було до-тримано вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспорт-них засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверд-женої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареє-строваного в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої на-казом МВС України від 07.11.2015 року №1395 та зареєстровано в МЮ України 10.11. 2015 року за № 1408/27853.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 праців-никами поліції було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився.

Щодо позиції ОСОБА_1 про незаконну зупинку його транспортного засобу, то суд вважає, що вона спростовується матеріалами відеозаписів, згідно яких, підставою такої зупинки стала відсутність належного освітлення номерного знаку у темну пору доби, а також наявність на ньому сторонніх предметів (пластикових стяжок), які зава-жають розпізнаванню номерного знаку. За фактом вказаного порушення працівниками поліції було винесено постанову серії ЕНА №6093532 від 06.11.2025 року. Крім того, зупинка здійснювалася у період воєнного стану, під час дії якого працівникам поліції надано право здійснювати таку перевірку транспортних засобів.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на існування усталеної на да-ний час судової практики у справах в категорії адміністративних правопорушень, пе-редбачених ст. 130 КУпАП.

Так, у постанові Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2024 року в справі №680/495/24 було зазначено наступне: стосовно доводів сторони захисту про перевищення працівником поліції своїх службових обов`язків, яке полягає у незакон-ній зупинці транспортного засобу, що потягло безпідставне проведення огляду на ви-явлення стану алкогольного сп`яніння у водія, то апеляційний суд з таким тверджен-ням погодитися не може. Так, Хмельницький апеляційний суд неодноразово зазначав, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав зупинки можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин (зокрема, постанови у справах №688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23). У зв`язку із чим апеля-ційний суд не вбачає підстав відступати від згаданої сталої практики.

У постанові Київського апеляційного суду від 09.10.2024 у справі №759/19292/23 було зазначено: посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки працівники поліції безпричинно зупинили транспортний засіб під керуванням особи (05.18. год.) та не по-інформували його про конкретну причину зупинення транспортного засобу з деталь-ним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, не ґрунтуються на вимогах за-кону, позаяк незалежно від причини зупинки транспортного засобу, поліцейські, ви-явивши у водія ознаки сп`яніння чи іншого хворобливого стану, який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотри-мання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алко-гольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Окрім того, відповідно до положень п.п.1, 3 ч.1 ст.23 ЗУ "Про національну поліцію", поліція відповідно до по-кладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямо-вану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кри- мінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адмі-ністративні правопорушення.

Згідно із постановою Тернопільського апеляційного суду від 11.07.2025 у справі №595/804/25: посилання на недопустимість доказів з підстав, на думку апелянта, не-правомірної зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на ви-могу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

У постанові Одеського апеляційного суду від 27.08.2025 у справі № 505/1412/25 зазначено: довід скарги щодо не повідомлення про причини зупинки транспортного засобу є необґрунтованим, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорож-нього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не по-збавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкоголь-ного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зу-пинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути під-ставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України.

Подібна за змістом правова позиція була висловлена Чернігівським апеляційним судом у постановах від 17.03.2025 р. у справі №738/2704/24, від 17.03.2025 р. у справі №747/398/24 та від 19.02.2025 у справі №750/17801/24; Одеським апеляційним судом у постанові від 19.08.2024 у справі № 512/961/23 та від 19.08.2024 у справі № 947/36081/ 23; Київським апеляційним судом у постанові від 09.06.2025 у справі № 375/885/25, від 09.12.2024 у справі № 369/9223/24, від 05.10.2023 у справі № 760/17715/22 та від 19.06. 2023 у справі № 379/430/23; постанові Тернопільського апеляційного суду від 22.07. 2025 у справі № 607/10583/25 та від 30.04.2025 у справі № 596/235/25; у постановах Харківського апеляційного суду від 17.06.2025 у справі № 643/8653/24 та від 03.06. 2025 у справі № 645/1374/25; постановах Сумського апеляційного суду від 25.07.2025 у справі № 591/446/25, від 03.09.2020 у справі № 585/1205/20 та від 29.05.2020 у справі № 950/501/20.

При цьому, суд окремо акцентує увагу на тому, що дана судова практика має, на даний час, статус саме усталеної практики, тобто певної сформованої позиції, яка пре-валює при вирішенні судами даної категорії справ. Дана судова практика свідчить про те, що, навіть, у разі неповідомлення працівниками поліції про причини зупинки транс портного засобу, така обставина не звільняє водія від обов`язку проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Ця практика є достатньо чітко сформованою, поширеною, незалежно від регіону України, та доступною для загального ознайомлення.

Дотримуючись цієї практики, суд не вбачає ані найменшої причини відступати від неї у межах даної справи. Керування автомобілем є діяльністю, що пов`язана із джерелом підвищеної небезпеки, і така діяльність створює небезпеку для життя як са-мого водія, так і інших осіб. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Спо-лученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини дій-шов висновку, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що по-тенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти авто-мобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та ви-конувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Разом з тим, в рамках розгляду вказаної справи, з наданих працівниками поліції та самим ОСОБА_1 відеоматеріалів, судом встановлено, що поліцейськими було неодноразово повідомлено ОСОБА_1 про наявність технічної несправності його транспортного засобу, проте, останній не виявив жодного бажання вийти з автомобіля та спростувати доводи працівників ДПС.

Отже, у разі виявлення працівниками поліції у водія наявності ознак алкоголь-ного або наркотичного сп`яніння, такий водій підлягає безумовному обов`язку пройти огляд на визначення наявності стану сп`яніння незалежно від підстав зупинки транс-портного засобу. У разі ж виявлення факту перебування у стані сп`яніння, водій має бути відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки його дії створюють небезпеку для оточуючих. Факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння є підставою для відповідальності за ст. 130 КУпАП незалежно від підстав зупинки тран-спортного засобу.

Водночас у тому разі, якщо водій не згоден, або вважає незаконними дії праців-ників поліції саме щодо підстав зупинки транспортного засобу, такий водій не позбав-лений права оскаржити у визначеному законом порядку дії працівників поліції і вима-гати притягнення їх до відповідальності. Однак, це питання не входить до кола обста-вин, що підлягають вирішенню при розгляді адміністративних справ, провадження в яких здійснюється за ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд не може залиши поза увагою, що ОСОБА_1 своєю поведінкою намагався створити перешкоди для встановлення обставин по справі, зокрема: зачи-нившись в автомобілі та залишивши відкритою лише мінімальну частину віконного скла, не надав документи для встановлення особи; вчиняв перешкоди у спілкуванні з працівниками поліції; всіляко затягував складання матеріалів справи, багаторазово ви-магаючи працівників поліції повторювати йому вже повідомлену йому раніше інфор-мацію, чим змусив працівників поліції зайве витрачати їх робочий час.

Також суд звертає увагу на те, що своє небажання вийти з автомобіля і довести поліцейським свою невинуватість ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив тим, що він є військовозобов`язаним, але перебуває у розшуку Територіального центру комплек тування, і тому побоювався, що його, після виходу з автомобіля, може бути примусово доставлено до ТЦК.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші твердження, наведені ОСОБА_1 в письмових запе-реченнях, суд, також, не бере до уваги, оскільки вони не мають відношення до розгля-ду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях останнього вбачається порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим за ско-єне він повинен нести відповідальність.

При цьому, вина ОСОБА_1 в порушенні вимог ст.130 ч.1 КУпАП повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема: протоколом про адмі-ністративне правопорушення серії ЕПР1 №504736 від 06.11.2025 року, направленням, постановою серії ЕНА №6093532, довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відеозаписами з нагрудних бодікамер працівників поліції та відео-матеріалами, долученими ОСОБА_1 , відповідно до яких обставини, зазначені в протоколі, знайшли своє підтвердження, а саме факт керування ОСОБА_1 транс-портним засобом а також подальша відмова останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, його особу, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміні-стративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.30 ч.3, 40-1, 130 ч.1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміні-стративні правопорушення, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 Кодексу України про адміні-стративні правопорушення і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням пра-ва керування транспортними засобами на строк один рік (Отримувач штрафу:Чер- нівецьке ГУК/Чернівецька область/21021300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN) UA11 24001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Наймену- вання коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпе-чення безпеки дорожнього руху).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ко-ристь держави судовий збір в сумі 605,60 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копі-йок (Отримувач: Чернівецьке ГУК Чернівецька ТТ 22030101, Код отримувача (ЄДР ПОУ): 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер ра-хунку (IBAN): UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір Шевчен-ківський райсуд м. Чернівці).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апе-ляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Чернівці, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.Є.Терещенко