Справа №461/9618/25
Провадження №3/461/3346/25
П О С Т А Н О В А

05 грудня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши заяву особи, що притягається до адміністративної відповідальності про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В. В. від розгляду справи про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В. В. перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. До суду надійшла заява особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Стрельбицького В. В.

В обґрунтування заяви зазначає, що суддя Стрельбицький В. В. ухвалив рішення від 28.11.2025 у справі № 461/9667/25 за заявою ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, яким видав обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати у місці спільного проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з наведеним, вважає, що суддя є необ`єктивним, оскільки вже сформував свою думку щодо обставин справи у рішенні Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2025 у справі № 461/9667/25.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просив суд заяву задовольнити з підстав, наведених у ній.

ОСОБА_2 , який є потерпілим у цій справі, заперечив проти заяви про відвід.

Суддя Стрельбицький В. В., будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про її необґрунтованість.

Так, відповідно до частини 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.с т. 126, 129 Конституції України).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, суд застосовує норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

У приписах статті 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. А саме, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В. В. не містить передбачених ст. ст. 75 КПК України правових підстав, а також доказів існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Наведені заявником обставини не є визначальними чинниками та законними підставами для відводу, а стосуються незгоди з процесуальними рішеннями судді.

У зв`язку з викладеним, суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід як необґрунтованої.

Керуючись ст. 75 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви особи, що притягається до адміністративної відповідальності про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В. В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 461/9618/25, - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга ПАВЛЮК