П О С Т А Н О В А

іменем України

02.12.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого слюсарем,

з участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Туркас О.І.,

встановив:

Відповідно до протоколу про адмінвстративне правопорушення серії ВАД № 319778 від 09.08.2025, ОСОБА_1 07.08.2025 о 10 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 яке полягає у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки у присутності малолітньої доньки, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав. Вважає, що протокол складено безпідставно та просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що 09.08.2025 о 10:00 год. не вчиняв жодного психологічного домашнього насильства щодо своєї дружини ОСОБА_3 . Перебував на кухні, хотів поснідати. В цей час до кухні зайшла дружина і почала курити. Він попросив її вийти, щоб поїсти на одинці, однак ОСОБА_4 не виходила і навпаки почала провокувати конфлікт. Побутовий конфлікт виник з приводу того, що й холодильнику були відсутні продукти, так як він дав на це дружині гроші, а тому запитав її, чому вона нічого не купила. Також просив контролювати рівень цукру в крові дочки ОСОБА_2 у якої діагностований цукровий діабет, оскільки показник цукру падав до критичних поділок, коли дитина перебувала з нею. Звертає увагу на те, що малолітня ОСОБА_2 не була присутньою підчас сварки між ним і ОСОБА_3 , а перебувала в іншій кімнаті, грала у телефоні. Викладена працівниками поліції суть правопорушення не містить в собі зазначення того, яка саме шкода психічному здоров?ю була завдана потерпілій ОСОБА_2 , в чому вона виразилась та з чого вона складалась.

Захисник Туркас О.І. у судовому засіданні просила закрити провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні 03.10.2025 зазначила, що конфлікт розпочався через зарядне до телефону. Стверджує, що ОСОБА_5 сказав, що холодильник пустий, що вона не готує їсти. Кричав, агресивно поводився. Зазначає, що дочка ОСОБА_6 була у сусідній кімнаті.

Представник потерпілої адвокат Федькович Г.В. просила притягнути до відповідальності ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 зранку встав і пішов готувати собі їсти, а ОСОБА_3 пішла за ним на кухню та курила. ОСОБА_1 відкрив холодильник і виявив, що продукти відсутні, а він давав гроші. Із цього почалась сварка. Зазначає, що ОСОБА_1 не виражався нецензурними словами. Невістка як правило вчиняла сварки за гроші. Сварка була на кухні. Діти були в кімнаті. Внук ОСОБА_8 у крайній кімнаті грав у комп`ютерні ігри. Внучка навіть не знала, що поліція прийшла, вона прокинулась і дивилась в телефон. На початку жовтня невістка з`їхала на окрему квартиру. Коли ОСОБА_3 на роботі, то діти в неї, ОСОБА_7 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідка, дослідивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, суддя дійшла наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до положень ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина 2 ст. 173 - 2 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17) ч.1 ст.1 Закону).

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Відповідно, конфлікт - ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Сварку можна визначити як суперечку, емоційно неконтрольоване негативне спілкування, предметом якого найчастіше є неузгодження щодо дрібних побутових питань, яке полягає у доведенні кожною стороною власної правоти, із вживанням сторонами взаємних образ та звинувачень.

З аналізу вищевказаних норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 319778від 09.08.2025, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №319779 від 09.08.2025, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 128707 від 09.08.2025, терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА 393224 від 09.08.2025, диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 09.08.2025, відповідно до якої рівень небезпеки визначено як низький; рапорт поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП у Львівській області Саноцького Р. від 09.08.2025, пояснення ОСОБА_3 від 09.08.2025; заяву ОСОБА_3 від 09.08.2025.

Із відеозапису вбачається, що поліцейські прибули через дві години після конфлікту, тому відео не зафіксувало саму подію правопорушення, вказану в протоколі. Записи лише підтверджують наявність побутового подружнього конфлікту між подружжям через гроші, продукти, дітей і спільне проживання. На відео немає образ, нецензурної лайки чи насильства з боку ОСОБА_1 . Самі поліцейські прямо зазначають, що не бачать у його діях складу правопорушення. Попри це, ОСОБА_3 наполягала на винесенні термінового заборонного припису, щоб обмежити його контакти з нею.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 наданих суду не було.

Проаналізувавши у сукупності письмові докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 2 статті 173-2 КУпАП, які б підпадали під ознаки дій психологічного характеру щодо ОСОБА_3 в присутності малолітньої доньки за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 виникла конфліктна ситуація, умови якої не свідчать про наявність у ОСОБА_1 ознак кривдника чи його явної фізичної або психологічної переваги над постраждалою.

Аналіз наданих безпосередньо в судовому пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення саме домашнього насильства в розумінні ч. 2 ст. 173-2 ч.1 КУпАП, оскільки, як вбачається з досліджених матеріалів, 09.08.2025 між ним та його дружиною виник конфлікт побутового характеру при яку ОСОБА_2 була відсутня.

За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що на думку суду свідчить про недоведеність вини в діях ОСОБА_1 та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, під час судового розгляду даної справи не встановлено в діях ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та доказів щодо наявності саме домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3 у присутності малолітньої доньки немає.

Відповідно до п. 1) ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук