П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючої меблева фабрика «Київський стандарт» пакувальник, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,-

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №490356 про накладення адміністративного стягнення від 22.10.2025, 22.10.2025 о 03 год. 12 хв. в м.Біла Церква бул.Михайла Грущевського (1-го Травня) 4 , водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Opel Astra» з н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest АRLM» 0358 тест номер 1509, результат тесту позитивний 0,51% проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив п.2.9А «Правил Дорожнього руху», чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні правопорушниця ОСОБА_1 заявила, що вважає дії працівників поліції незаконними, а зібрані ними докази - недопустимими. На її думку, у її діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення. Вину у вчиненні правопорушення вона не визнає. Пояснила, що під час події у неї виникли серйозні сімейні проблеми: донька зателефонувала їй від бабусі та попросила негайно забрати її. Донька має встановлений медичний діагноз, що зазначений у відповідній довідці, яка долучена до матеріалів справи. За словами правопорушниці, з наступного дня після події донька перебуває на лікуванні. ОСОБА_1 зазначила, що коли донька їй подзвонила, вона дуже розхвилювалася та перебувала в нервовому стані, у зв`язку з чим прийняла заспокійливий засіб. Вона стверджує, що алкогольних напоїв не вживала і тому була впевнена, що під час медичного огляду не буде виявлено жодних ознак сп`яніння. Також повідомила, що під час огляду працівники поліції не замінили мундштук пристрою (алкотестера), що, на її думку, могло вплинути на достовірність результатів. Правопорушниця пояснила, що виїхала в комендантську годину з метою забрати дитину від бабусі, котрій стало зле. Висловила прохання до суду закрити адміністративне провадження у справі та не позбавляти її права на керування транспортними засобами, посилаючись на наявність у матеріалах справи медичної довідки про стан здоров`я доньки і на надзвичайні сімейні обставини, що змусили її діяти терміново.

Працівники поліції до суду не викликались, клопотань про виклик останніх до суду не надходило.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та заслухавши пояснення ОСОБА_1 і додані до справи матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання належних доказів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, лише законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них. Органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Наведене вказує на необхідність застосування при розгляді справи принципів кримінального судочинства. При оцінці доказів та вирішенні питань про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд застосовує відповідні положення кримінального процесуального законодавства, оскільки адміністративне правопорушення за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Ч.1ст.130 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Суб`єктом правопорушення є водій транспортного засобу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, власність, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, що визначають його як правопорушення і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 1.1 розд. 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 № 1306 (далі - ПДР України), ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти щодо дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритих територіях тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення водія або тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або у відмові водія від проходження огляду у встановленому порядку.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння. Пунктом 2.9а ПДР заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає лише за одночасне доведення двох обставин: керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки з порушенням ч.ч. 1, 3, 5 ст. 266 КУпАП та п. 12 розд. II Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1452/735. ОСОБА_1 не було забезпечено огляд у найближчому закладі охорони здоров`я. Під час проходження огляду використовувався мундштук, який не замінювався тричі між продуваннями.Працівники поліції не надали суду доказів, що прилад та мундштук відповідали вимогам метрологічної повірки та гігієнічним стандартам. Згідно з офіційною інформацією виробника «Drager», використання несертифікованих або повторно використаних мундштуків робить результати тесту недійсними, оскільки порушується принцип однорідності вимірювальної системи «мундштук-прилад».

Працівники поліції не зазначили ознаки сп`яніння, і водій ОСОБА_1 здійснила видих одразу; права були роз`яснені лише після проведення огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням встановленого порядку, не може бути визнаний достовірним.

Отже, сукупність наведених порушень свідчать про недотримання гарантій справедливого процесу, а тому виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Враховуючи відсутність належних і допустимих доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), m. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до Рішення КонституційногоСуду України від 22.12.2010№ 23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої вст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

Суддя зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище дає судді обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставлять у вину ОСОБА_1 оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7, ст. 9, ст. 130 ч. 1, ст. 245, ст. 247 ч. 1 п. 1, ст. 251, ст. 252, ст. 266, ст. 280, ст. 283, ст. 284, КУпАП, суддя, -

-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: О.Л. ГАВЕНКО