Провадження № 3/344/4402/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м.Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Болюк І.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 20.07.2025 року, о 00 год. 16 хв., в м. Івано-Франківську по вул.Незалежності, 34А, керував транспортним засобом марки Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі, висновок №290. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, 06.11.2025 року на електронну адресу суду надіслав клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення його з військової служби, оскільки свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, бажає особисто брати участь в судовому засіданні.

Захисник Винник Ю.Г. в судове засідання не з`явився, оскільки договір про надання правової допомоги від 05.08.2025 року №17/25 розірвано за згодою сторін, таким чином з 18.11.2025 року адвокатом не здійснюється захист ОСОБА_1 у справі 344/1852/25 року, про що вказано у повідомлення від 14.11.2025 року.

Суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Адміністративна справа перебуває в провадженні Івано-Франківського міського суду з 24.07.2025 року, розгляд справи було призначено на 12.08.2025 року.

05.08.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Винник Ю.Г. було укладено договір про надання правової допомоги №17/25, на виконання умов якого захисник 11.08.2025 року ознайомився з матеріалами справи, зняв фотокопії, отримав відеозаписи із DVD-дисків.

11.08.2025 року захисник Винник Ю.Г. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у іншій справі на території Чернівецької області, а також з необхідністю додаткового часу для ознайомлення з наявними у справі відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, збирання доказів. Розгляд справи було відкладено на 02.10.2025 року.

Однак, у судове засідання 02.10.2025 року ОСОБА_1 та адвокат Винник Ю.Г. не з`явились, захисник надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з їхнім перебуванням на лікуванні. Наступне судове засідання було призначено на 21.10.2025 року.

Суд звертає увагу, що відповідно до копії відпускного квитка №1542 від 10.09.2025 року старший солдат ОСОБА_1 звільнений у відпустку для лікування після хвороби терміном на 30 діб в період з 09.09.2025 року по 08.10.2025 року у м.Івано-Франківськ. Тобто, ОСОБА_1 під час судового засідання, призначеного на 02.10.2025 року перебував у відпустці в м.Івано-Франківську, однак в судове засідання не прибув.

20.10.2025 року захисник Винник Ю.Г. подав до суду клопотання/заяву про зупинення судового провадження у справі щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з призовом останнього для проходження військової служби під час мобілізації до його звільнення з військової служби.

Розглядаючи клопотання про зупинення провадження, слід вказати, що нормами КУпАП не врегульований порядок зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення (ст.268, 294 КУпАП), у тому числі і у зв`язку з мобілізацією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що така норма існує у КПК України (ст. 335), згідно якої у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Вказане положення кримінального процесуального закону орієнтує суд на те, що перебування особи на військовій службі за призовом під час мобілізації, унеможливлює проведення судового провадження щодо нього та вимагає зупинення такого провадження з метою максимально мобілізувати ресурси для надання збройної відсічі державі-агресору та забезпечити можливість проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації.

Разом з тим, таке зупинення судових справ може створити загрозу реалізації однієї із засад кримінального провадження розумності строків. Ця засада має своєю метою встановити темпоральну межу невизначеності підозри й обвинувачення та гарантувати право насамперед особи, яка притягається до відповідальності, а також інших осіб, права та законні інтереси яких обмежуються під час провадження, від необґрунтованого і надмірного його затягування.

Вирішуючи питання конкуренції положень, які визначають процесуальну форму здійснення судового розгляду (до якої можна віднести також і положення про зупинення судового провадження) та положень щодо обов`язку суду забезпечити розумність строків судового розгляду, суд виходить зі змістовної характеристики належної правової процедури.

Так, недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, п. 1 ст. 6 якої надає кожній особі право на розгляд справи упродовж розумного строку, яке має на меті забезпечити аби обвинувачений не залишався занадто довгий час під тягарем обвинувачення, обґрунтованість якого має бути доведена (рішення ЄСПЛ у справі «Вемхофф проти Німеччини», заява № 2122/64), тому зміст та форма провадження у справах про адміністративне правопорушення в умовах воєнного стану повинні відповідати основним (загальним) засадам судочинства, передбачених у Конституції Українита Закону України «Про судоустрій і статус суду», що на переконання суду дозволяє дійти висновку, що зупинення судового провадження можливе за наявності об`єктивних перешкод для його продовження, ураховуючи при цьому реальну можливість ОСОБА_1 брати участь в судових засіданнях, виходячи із роду військ, завдань, які виконує відповідний військовій підрозділ, його дислокації, посади тощо.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, з урахуванням положень ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (Рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України") відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, невикористання ОСОБА_1 права на подачу письмових пояснень, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутності, на підставі письмових доказів наявних в матеріалах справи, для дотримання передбачених КУпАП процесуальних строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №612396 від 20.07.2025 року, відповідно до якого останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вищевказаний протокол складений уповноваженою особою інспектором взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Селезінка Р.Р., підписаний особою яка його склала. Р.І. були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді. Із вказаним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис. Вказав, що пояснення надасть у суді. Зазначено, що до протоколу додаються: направлення, висновок №290 від 20.07.2025, відео з нагрудних камер 474113, 474385, SMS-заявка. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №612396 від 20.07.2025 року є належним та допустимим доказом;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ПОКЦПЗ ІФ ОР, оскільки, у зв`язку із проведеним поліцейським оглядом у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота;

- висновком КНП ПОКЦПЗ ІФОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції №290 від 20.07.2025 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 під час керування транспорним засобом перебував в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 0,76‰);

- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №612396, відповідно до якого, ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом марки Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_3 та зобов`язався не керувати ним протягом 24 годин;

- переглянутими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції 474113, 474385, відповідно до яких працівники поліції зупинили автомобіль марки Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням комендантської години. Під час спілкування та перевірки документів було встановлено, що водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення Серія ЕНА №5265410 від 20.07.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи. Окрім цього, поліцейськими у ОСОБА_1 були ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого приладу Alcotest Drager. Проте, ОСОБА_1 намагався уникнути огляду шляхом не належного його проходження. Оскільки, останньому безліч разів було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак жодного результату здобуто не було, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі у лікаря нарколога, на що він погодився.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Поліцейським було забезпечено доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. За результатами огляду в КНП ПОКЦПЗ ІФ ОР ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 0,76‰). Суд звертає увагу, що і в медичному закладі ОСОБА_1 не належним чином виконував інструкції щодо процедури проходження огляду.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів по справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції.

Дані оглянутих відеофайлів в сукупності з дослідженими матеріалами провадження свідчать, що ОСОБА_1 була забезпечена реальна можливість скористатись своїми процесуальними правами та розпорядитись процесуальними обов`язками з метою захисту своїх інтересів, скористатись правом на правову допомогу; ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення, надати письмові пояснення та заперечення щодо висунутого обвинувачення та дій працівників поліції; отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, тощо.

Суд вважає, що долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи із нагрудних камер 474113, 474385 є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку (ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху №1231-ІХ зі змінами.) та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та з врахуванням його особи і суспільної небезпеки скоєного, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того, у відповідності до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 33, 40-1, 221, 268, 283-287, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

На підставі ст. 307, ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Іннеса БОЛЮК