ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/8886/25 Головуючий суддя І інстанції Осадчий О. В.
Провадження № 33/818/1693/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі захисника Хараїм О.В. , секретаря судового засідання Шевченка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Хараїм О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Салтівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як установив суд 22.05.2025 о 03:40 у м. Харкова по вул. Ковалівська, 33водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Кіа Rіо, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер алкотест та у медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою: м. Харків, вул. Ахієрезів, 18А, водій категорично відмовився на місці зупинки транспортного засобу.

В апеляційній скарзі захисник Хараїм О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Просить проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом першої інстанції названу справу розглянуто поверхнево без здійснення повного та всебічного дослідження обставин справи з істотним порушенням процесуальних вимог закону.

Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 не повідомлявся його про дату та час судового розгляду, оскільки а ні смс-повідомлення, а ні телефонні дзвінки з суду йому не надходили.

Відтак висновки суду про вжиття всіх необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи не відповідає дійсності .

Крім того, вказує, що, співробітники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку що він має право відмовитись від проходження огляду.

Таким чином, фактично, поліцейські створили у нього хибне враження правомірності такої поведінки та вчинили провокацію до вчинення адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що дані відеозаписів, долучених до матеріалів справи не свідчать про факт керування водієм ОСОБА_1 .

Також при оформленні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 невідстороняли від керування транспортним засобом, що свідчить про формальне складення протоколу за ст. 130 КУпАП щодо нього.

Названі обставини свідчать на думку автора апеляційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника Хараїм О.В. які підтримала свою апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак і відсутність підстав для проходження нею огляду на стан сп`яніння апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення проведення огляду ОСОБА_1 проводилося поліцейським під відеофіксацію.

За клопотанням сторони захистку під час апеляційного розгляду досліджено відеозапис щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Із названого відеозапису вбачається ( файл export-3czv2 тайм код 18:52, ДАТА: 22.05.2025, час. 03:48 год), що працівник патрульної поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявність у того ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння.

На зазначену пропозицію ОСОБА_1 двічі відповідає відмовою пропри роз`яснення йому наслідків такої відмови у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Після отримання відмови працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та повідомляє про початок складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З наведений відеозапис не містить даних про те, що ОСОБА_1 повідомляє про те, що не керував транспортним засобом, у якого в свою чергу були увімкнені прилади освітлення та панель приладів.

Більше того, доводи апеляційної скарги сторони захисту містять істотні суперечності між собою стосовно того, що з одного боку працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману стосовно наслідків відмови від огляду на стан сп`яніння , тобто як зазначено у скарзі: «створили у нього ( ОСОБА_1 ) хибне враження правомірності такої поведінки та вчинили провокацію до вчинення адміністративного правопорушення».

Між тим, провокація зі сторони правоохоронних органів має місце лише тоді, коли вони штучно створюють умови для вчинення особою правопорушення, яка не мала наміру його вчиняти.

Проте, в цій же апеляційній скарзі містяться твердження про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Між тим, особа яка не є водієм не може вчинити правопорушення передбачене 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки не керує транспортним засобом.

В той же час, ОСОБА_1 , як зазначено вище на місці його зупинки не повідомляв про відсутність з його сторони факту керування, а лише заперечував (відмовлявся) проходити огляд на стан сп`яніння.

Відтак, названі аргументи в сукупності є взаємовиключними, а жоден з них окремо не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення передбачене 1 ст. 130 КУпАП України.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, якщо така вимога висловлена, закон не передбачає, що водій може відмовитись від її виконання лише з тих міркувань, що на його власну думку, або на думку іншого стороннього спостерігача він не має ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і ця відмова не буде мати такого наслідку як притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд позбавлений можливості навіть оцінювати наявність чи відсутність у особи ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, оскільки це є прерогативою саме працівника поліції, який безпосередньо виявляє ці ознаки.

Саме з цією метою у випаду факт виявлення працівником поліції у особи (водія) такої чи іншої ознаки сп`яніння дає йому передбачене законом право вимагати в цієї особи огляду на стан сп`яніння.

Як вже було зазначено вище, з наявних матеріалах справи доказах (відеозаписах) чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій(ка) порушив п.2.5 ПДР України.

Більше того, в даному випадку у ОСОБА_1 працівником поліції виявлено та зафіксовано на відеозаписі таку ознаку як запах алкоголю.

Між тим процесуальні засоби для підтвердження чи спростування такої ознаки відсутні як у самої авторки апеляційної скарги так і у суду апеляційної інстанції.

З огляду на це апеляційним судом відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик та допит поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Одночасно із цим, оскільки авторка апеляційної скарги ставить під сумнів наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, посилаючись саме на долучені до матеріалів справи відеозаписи зроблені працівниками поліції, то такі аргументи автоматично спростовують її ж посилання на недопустимість відео записів як доказів правопорушення.

Отже апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що норми КУпАП щодо спеціального суб`єкта не мали застосовуватись, а відповідно дії інспектора в цій частині є законними.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Хараїм О.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Салтівського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева