Справа № 182/7310/25
Провадження № 3/0182/2873/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 645274 від 29.10.2025, ОСОБА_1 26.10.2025 о 18:40 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку своїй співмешканці ОСОБА_2 , ображав її, чим скоїв насильство у сім`ї.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , будучи належним чином сповіщеним про місце та час розгляду справи, що підтверджується його підписом у запрошенні до суду на 13.11.2025 та підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився без поважних причин.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа не з`явилась до суду, тобто добросовісно не виконує процесуальні обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та обізнана про розгляд справи у суді, вважаю можливим розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами, які є достатніми для прийняття рішення.

Оцінка доказів та висновки судді

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 251 КУпАП, визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інші документи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу про адміністративне правопорушення, долучено матеріали, зокрема: електронний рапорт про подію, згідно якого до Нікопольського РУП зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 26.10.2025 о 18:39 за адресою: АДРЕСА_2 , вибиває двері, хоче зайти до квартири, неадекватно себе поводить ОСОБА_1 . Заявниця ОСОБА_2 ; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_2 від 26.10.2025, у якому остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який систематично стукає та вибиває двері вхідні, на зауваження припинити не реагує, чинить хуліганські дії; письмові пояснення ОСОБА_2 від 26.10.2025, у яких остання вказує, що 26.10.2025 приблизно о 18.30 год. за місцем її мешкання прийшов малознайомий їй ОСОБА_1 та почав стукати у двері. Під час прибуття поліції, на місці події був відсутній, так як пішов у невідомому напрямку; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Відповідно до п.п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, для настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) необхідна наявність такої обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу даного правопорушення як вчинення діяння в межах сім`ї або між родичами, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах.

Як вбачається із суті адміністративного правопорушення, викладеній в протоколі, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_3 .

Однак, будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин спільного проживання однією сім`єю з дотриманням критеріїв (спільність побуту, взаємність прав та обов`язків тощо) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суду не надано.

Суддя звертає увагу на те, що у протоколі прийняття заяви про вчинене правопорушення, ОСОБА_2 вказує про вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій. А у письмових поясненнях ОСОБА_2 вказує, що за місцем її мешкання прийшов «малознайомий їй ОСОБА_1 та почав стукати у двері …».

Дослідивши наведені докази, суддя вважає, що вони є суперечливими, а відтак, не підтверджують обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю показань сторонніх свідків або інших документів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та містять ознаки правопорушення, визначені диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, враховуючи, що обов`язковою ознакою домашнього насильства, є вчинення протиправних дій в сім`ї або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) в шлюбі між собою, наявність якої під час розгляду справи не була підтверджена сукупністю доданих до протоколу матеріалів, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суддя повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування, не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких підстав справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Суддя: І. В. Клименко