Справа № 571/2891/25
Провадження № 3/571/1852/2025

08 грудня 2025 року с-ще Рокитне
Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП №338530 від 25.09.2025 «о 10 год 05 хв 25.09.2025 р. на території Старосільської ОТГ Сарненського р-ну Рівненської обл., на напрямку Дроздинь (Укр) Дзержинськ (рб) в 500 м до лінії державного кордону в районі прикордонного знаку 0831 в межах прикордонної смуги прикордонним нарядом «Секрет» було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який рухався в бік державного кордону України разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на законну та неодноразову вимогу прикордонного наряду «Зупинись» не реагували та вдалися до втечі. Даний громадянин здійснив злісну непокору вимозі прикордонного наряду, вчинену в групі осіб, чим порушив вимоги п.10 «Положення про прикордонний режим» затверджений ПКМУ №1147 від 27.07.1998 р., тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185-10 КУпАП.
Про обставини вчиненого правопорушення, яке полягає у злісній непокорі законній вимозі працівника ДПСУ ОСОБА_1 не опитувався.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи правопорушника.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.2 ст.185-10 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд наголошує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Водночас, матеріали справи не містять будь яких доказів у підтвердження того, що правопорушення мало місце.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у ньому.
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За вказаних обставин, справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247,280,283,284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: