Провадження № 3-в/537/72/2025
Справа № 537/6621/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріна Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці подання начальника Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України Коноваленко Ірини Анатоліївни про звільнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшло подання начальника Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції Коноваленко І.А., в якому вона просила суд вирішити питання, пов`язане з виконанням постанови Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22.02.2022, згідно якої ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та йому було призначено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин, а сааме щодо звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В обґрунтування подання зазначила, що з 06.04.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку в районному відділі пробації на підставі постанови Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22.02.2022. 28.04.2022 ОСОБА_1 був ознайомлений з порядком та умовами відбуття стягнення, отримав направлення до КП «Благоустрій Кременчука» для подальшого відбуття покарання. 01.07.2022 було встановлено, що 17.05.2022 ОСОБА_1 було призвано до військової частини НОМЕР_1 , а в подальшому був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Представник Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції вказує, що на неодноразові запити до військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь від 02.05.2025 про те, що ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2025 №57.

На виклики до органу пробації на 14.05.2025 та на 22.05.2025 ОСОБА_1 не з`явився, у зв`язку із чим неодноразово були здійснені запити до відповідних органів з метою отримання інформації про підтвердження адреси проживання правопорушника, а також здійснено виходи за місцем його проживання. Вказаними заходами місце фактичного проживання ОСОБА_1 встановлено не було.

За викладених обставин, оскільки фактичне місцеперебування порушника не встановлено, із врахуванням наявності підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду, начальник Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції Коноваленко І.А. і звернулась до суду із даним поданням щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду.

Представник Крюківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі уповноваженого представника відділу пробації та зазначив, що подання підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22.02.2022, яка набрала законної сили 04.03.2022, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно-корисних робіт строком на 120 годин.

Вищевказану постанову суду було направлено до Крюківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції та прийнято до виконання останнім 06.04.2022.

Також з матеріалів дослідженої судом особової справи №07/2022 вбачається, що 28.04.2022 ОСОБА_1 був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за вих.№6/3063 від 01.07.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призвався до військової частини НОМЕР_1 17.05.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 08.09.2022 в задоволенні подання начальника Крюківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Лебедєвої Т.Б. щодо ОСОБА_1 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, відмовлено.

Письмовими доказами, наявними в матеріалах особової справи №07/2022, вбачається, що Крюківським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України направлялися запити до Крюківського ВДВС у місті Кременчуці Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо встановлення адреси реєстрації ОСОБА_1 .

Згідно рапорту інспектора Крюківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Білявської Є. від 05.10.2022, при здійсненні перевірки за місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , двері квартири відчинила громадянка, яка представилась бабусею ОСОБА_1 , відмовилась надавати анкетні дані та письмові пояснення, повідомила, що її внук перебуває в зоні бойових дій, додому не повертався.

Згідно повідомлення ВЧ НОМЕР_1 за вих..№2143 від 04.11.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.06.2022 був виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 та направлений для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_2 .

Відповідно до повідомлень командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_3 від 21.02.2023 за вих..№642/ВихЗПІ/237, від 29.03.2023 за вих..№642/ВихЗПІ/548, від 15.06.2023 за вих..№642/ВихЗПІ/1106 ОСОБА_1 повернувся після дезертирства під час дії військового стану, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Згідно із повідомленнями військової частини НОМЕР_2 від 08.06.2024 за вих..№642/ВихЗПІ/575, від 03.09.2024 за вих..№642/1296/ВихЗПІ, військовослужбовець ОСОБА_1 самовільно залишив район виконання бойового завдання під час дії військового стану з 11.06.2023.

Відповідно до повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_4 від 05.04.2025 за вих..№642/1337/ВихЗПІ, ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за вих.№3598/01-25 від 27.05.2025, за результатами обстеження місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , станом на момент відвідування вказаний громадянин був відсутній.

Згідно довідки провідного інспектора Крюківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Ярмишко Я. від 29.09.2022, при здійсненні перевірки за місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , двері помешкання ніхто не відчинив.

При вирішенні питання, поставленого перед судом уповноваженим представником органу пробації, суд виходить з наступного.

Відповідно статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містять поняття строку давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, статтею 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням, на підставі статті 80 Кримінального кодексу України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Окрім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми статті 80 Кримінального кодексу України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Згідно із частиною 3 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно із частиною 4 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, стаття 80 Кримінального кодексу України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 Кримінального кодексу України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення статті 80 Кримінального кодексу України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування статті 80 Кримінального кодексу України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015), ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині 3 статті 80 Загальної частини Кримінального кодексу України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України , суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині 1 статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення ОСОБА_1 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за 389-2 Кримінального кодексу України, то відсутні підстави вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів статті 152 Кримінально виконавчого кодексу України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень статті 80 Кримінального кодексу України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину, а не кримінального проступку.

Враховуючи вищенаведене, аналогію права та той факт, що з часу набрання законної сили постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22.02.2022 про призначення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло більше двох років, а тому на час розгляду подання закінчились строки давності її виконання, факт ухилення від відбування стягнення не встановлений постановою чи вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволеню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт за закінченням строків давності виконання постанови про накладення стягнення, визначені пунктом 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 303, 304 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 80 Кримінального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України Коноваленко Ірини Анатоліївни про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт, призначеного постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22.02.2022 за частиною 1 статті 183 1 України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги, яка подається до Полтавського апеляційного суду

Суддя: Д.О. Зоріна