Номер провадження: 33/813/2047/25
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 18.11.2024 року об 12 год. 10 хв. в м. Одеса, по Тираспольському шосе, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.12-15).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , за допомогою послуг поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу, в якій також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 29 січня 2025 року (а.с.31-40).

У судове засідання, призначене на 03.11.2025 року о 11:00 год., ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи, у строк передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.43, 44, 51).

Разом з тим, 22 жовтня 2025 року, за допомогою підсистеми (модуля) «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Шох К.А. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.45, 46).

Аналогічне клопотання надійшло і 27.10.2025 року (а.с.52-53).

Крім того, 03 листопада 2025 року, за допомогою підсистеми (модуля) «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Шох К.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав надання судом додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки правової позиції для належного захисту ОСОБА_1 (а.с.61, 62).

У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 20.11.2025 року, на 10 год. 30 хв. (а.с.64).

У судове засідання, призначене на 20.11.2025 року о 10 год. 30 хв.., ОСОБА_1 та його представник адвокат Шох К.А. не з`явилися, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у строк передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.68).

Крім того, в призначений день розгляду справи, тобто 20.11.2025 року від захисника правопорушника ОСОБА_1 знову надійшла заява про відкладення розгляду справи, з посиланням на те, що ОСОБА_1 є чинним правослужбовцем ЗСУ і з ним немає ніякого зв`язку (а.с.68, 69).

У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 04.12.2025 року о 10 год. 20 хв., проте ОСОБА_1 та його представник адвокат Шох К.А. втретє не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у строк, передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.73-77).

Дослідивши клопотання та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, виходячи з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що постанову суду винесено 29 січня 2025 року без участі ОСОБА_1 .

В свою чергу, на обґрунтування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 посилається на те, що він не отримував постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції та на даний час перебуває на військовій службі. Також зазначає, що невеликий строк на апеляційне оскарження, та неможливістю оперативного реагування ним на судові рішення, у зв`язку з перебуванням на військової служби є суттєвою перепоною у доступі до правосуддя, а тому вважає, що строк має бути поновлений.

Однак, ОСОБА_1 про слухання справи в суді першої інстанції на 18 грудня 2024 року о 10 год. 00 хв. був обізнаним, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, серії АБА, № 113252 від 18 грудня 2024 року (а.с.1), однак взагалі усунувся від з`ясування долі складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, серії АБА, № 113252 від 18 грудня 2024 року.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що скаржник є військовослужбовцем, суд визнає неповажними причинами пропущення десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду більше ніж на 8 місяців, з огляду на те, що клопотання про поновлення строку, яке міститься в апеляційній скарзі, не містить інформації про виконання бойових завдань правопорушником ОСОБА_1 в період з 29 січня 2025 року (день винесення постанови суду) по 07 жовтня 2025 року (день подачі апеляційної скарги).

Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надано копію посвідчення УБД серії НОМЕР_2 від 12 вересня 2023 року (а.с.35) та копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 21 липня 2025 року (а.с.36), які лише підтверджують факт його перебування на військовій службі.

Обставини введення в Україні воєнного стану та перебування ОСОБА_1 на військовій службі, самі по собі не можуть свідчить про неможливість протягом тривалого часу подати апеляційну скаргу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 користувався правничою допомогою адвоката Шох К.А. (а.с.47-50), яка тричі у судові засідання не з`явилась, про що вказано вище.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року (більше ніж через 8 місяців), скаржником будь-яких обставин неможливості звернення з апеляційною скаргою в передбачений законом строк, які були б об`єктивно непереборними в цей період, та не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, не наведено та відповідних доказів не надано.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Таким чином, всі вищевикладені обставини в своїй сукупності не можуть бути підставами задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаними про відоме йому судове провадження, переконливих доводів з приводу наявності реальних обставин, які б унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою, не вказав.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Конвенції.

У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип остаточності рішення підстави для поновлення строків для оскарження.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржником не наведено об`єктивних причин, щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

З огляду на викладені обставини в їх сукупності, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда