ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/8868/25 Головуючий суддя І інстанції Дяченко О. М.
Провадження № 33/818/1700/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К. при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Расулова К.Т. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 17.08.2025 року о 05:13 год. в м. Харкові по вул. Григорія Сковороди, 104, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу газоаналізатору Драгер, результат огляду позитивний, становить 1,51 проміле. Дії водія ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу, кваліфіковані як порушення п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України, вчинення правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Расулов К.Т. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 , на справедливий об`єктивний судовий розгляд. Також посилався на те, що за відсутності належних та достатніх доказів суд безпідставно встановив наявність у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказував на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказував, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про те, що у нього виявлено будь-які ознаки сп`яніння, що, на його думку, свідчить про порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначав також, що працівники поліції проігнорували заперечення ОСОБА_1 щодо незгоди з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та зазначили, що ОСОБА_1 був згоден. Крім цього, вказував, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише взяв вину на себе, оскільки у іншої особи, яка перебувала за кермом вже є рішення суду за ч.1 ст. 130 КУпАП, і побоювався, що на нього складуть новий протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

З відомостей, що містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 направлялась судова повістка на 29.10.2025 року.

Відповідно до відомостей довідки Укрпошти про причини повернення вбачається, що адресат відсутній за вказаною адресою, а тому повістка, що направлялась рекомендованим листом, була повернуто.

Проте, відповідно до відомостей довідки про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» вбачається, що ОСОБА_1 отримав судову повістку на номер 84 05.10.2025 року.

Поряд з цим, захисник ОСОБА_2 отримав судову повістку на 29.10.2025 року особисто, про що свідчать відомості зворотного поштового повідомлення, а також відомості довідки про доставку електронного документа до його особистого електронного кабінету в системі «Електронний суд».

29.10.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду в системі «Електронний суд» надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кривенка Е.Ю. про відкладення розгляду справи, яке було призначене на 29.10.2025 року, а також про залучення його в якості захисника та надав договір про надання правової допомоги, укладений 13.10.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кривенком Е.Ю.

Такі відомості вочевидь свідчать про те, що захисник Кривенко Е.Ю. знав, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 перебуває на розгляді в Харківському апеляційному суді.

Враховуючи такі відомості апеляційний розгляд було відкладено до 01.12.2025 рок, про що направлялась судова повістка ОСОБА_1 та захиснику Кривенку Е.Ю.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах судового провадження вбачається, що судова повістка була повернута, натомість відповідно до відомостей довідки про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» вбачається, що 04.11.2025 року ОСОБА_1 отримав СМС-повідомлення про дату час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника.

Поряд з цим. відповідно до відомостей довідки про доставку електронного документу, вбачається, що ОСОБА_3 , як захисник Гарбуза О.Є., 06.11.2025 року отримав судову повістку в особистому електронному кабінеті на 01.12.2025 року в системі «Електронний суд».

Тобто, належить вважати, що захисник Кривенко Е.Ю. належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, оскільки свої заяви він особисто направляв до суду апеляційної інстанції саме у цій електронній системі, що свідчить про найбільш сприйнятливий для нього спосіб направлення та отримання інформації у цій справі.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що захисник Кривенко Е,Ю. та ОСОБА_1 були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника Расулова К.Т., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , а тому дійшов висновку щодо можливості розглянути цю апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; направленні водія на огляд на стан сп`яніння; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння; результаті тесту газоаналізатора; рапорті працівника поліції, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 17.08.2025 року об 05:30 год. керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу газоаналізатору Драгер результат огляду позитивний і становить 1,51 проміле, чим порушив п. 2.9А ПДР України.

Оцінюючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисниками не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для проведення службової перевірки щодо дій під час складення протоколу, не зверталися до суду в порядку КАС України, а також не зверталися до правоохоронних органів з відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався таким правом, як оскарження дій працівників поліції під час проведення ними його огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції є необґрунтованими.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними стосовно ОСОБА_1 протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер, вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 1,51 проміле (арк. 5,6).

З відомостей цього тесту також вбачається, що ОСОБА_1 був згоден з таким висновком, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці без будь-яких зауважень.

Поряд з цим, з відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 7) також вбачається, що ОСОБА_1 був згоден з результатом проведеного огляду, оскільки у цьому акті у графі «..з результатом згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис.

З відомостей відеозапису вбачається, який міститься в матеріалах справи (арк. 3) вбачається, що працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 саме як водієм та останній не заперечував, що саме він керував цим автомобілем.

Поряд з цим з відеозапису вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані інша особа, яка перебувала з ОСОБА_1 в салоні автомобіля не заперечували, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , а також не вказували на те, що за кермом перебувала інша особа.

Належить врахувати, що в апеляційній скарзі захисник зазначав, що керував автомобілем не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , однак будь-яких фактичних відомостей, які підтверджують цей факт в судове засідання в суд апеляційної інстанції не надавали. Також належить врахувати, що сторона захисту не просила викликати та допитати в судовому засідання ОСОБА_4 .

Отже поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а такі твердження апелянта суд розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення ОСОБА_1 від відповідальності.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 9) вбачається, що 17.08.2025 року під час несення служби за адресою м. Харків, вул. Сковороди, 104 було помічено автомобіль «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , який о 05:13 год. хаотично рухався по проїжджій частині. Зупинивши вищевказане авто, за кермом знаходився водій ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Водію на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти тест на алкогольне сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою «Драгер» на що той погодився. Результат 1,51 проміле. Водія відсторонено від керування.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, а також відсутність будь-яких рішень уповноважених органів щодо визнання незаконності працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані працівником поліції у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер або в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці події. Працівники поліції зробили контрольний забір повітря, в газоаналізаторі алкоголь відсутній. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд з використанням газоаналізатору Драгер, результат виявився позитивним, а саме 1,51 проміле. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у разі якщо він не згоден з таким результатом, то може пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився з результатом Драгера. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також вбачається, з цього відеозапису, що ОСОБА_1 особисто без будь-яких зауважень розписався у роздруківці газоаналізатору Драгер.

Поряд з цим належить врахувати, що саме ОСОБА_1 просив працівників поліції пійти йому на поступки, на що працівники поліції категорично відмовились.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, застосовуючи технічні засоби відеозапису та долучили цей відеозапис до матеріалів справи, що свідчить про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Між тим, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Расулова К.Т. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін

.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков