Справа №521/6583/25
Провадження №3/521/3127/25

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Турава Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291201 від 05 квітня 2025 року, вбачається, що 05 квітня 2025 року об 04 годинні 37 хвилин в м. Одеса вул. Балківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, сповільненість ходи і мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на камеру №471361, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291201 від 05 квітня 2025 року, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Через Електронний суд від захисника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Олександра Миколайовича надійшло заява/клопотання про провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисника процесуальне звернення мотивовано тим, що матеріали справи містять відеозапис «bу: 0002756 ( ОСОБА_2 )» та без ЕЦП підрозділу поліції або поліцейського ( ОСОБА_3 ). Уповноваженою особою, яка створила відеозапис «bу: 0002756 (Мхітарян А.Е.)» та без ЕЦП підрозділу поліції або поліцейського (Мозгова В.А.) не є та суд повноважень у питанні ідентифікації електронного документа як оригіналу позбавлений. Таке питання ідентифікації електронного документа як оригіналу може бути вирішене уповноваженою особою підрозділу поліції, яка його створила. Зі змісту протоколу вбачається, до нього додано відеозаписи з портативного відеореєстратора № 471361, однак відеозаписи не містять електронно-цифрового підпису уповноваженої особи.

В матеріалах справи відеозапис зі службового транспортного засобу відсутній, доказ транспортного засобу Volkswagen Caddy державний номер знак НОМЕР_2 фактичного руху від 05 квітня 2025 року відсутній та доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Caddy державний номер знак НОМЕР_2 від 05 квітня 2025 року також відсутній.

Дані від 05 квітня 2025 року про складання направлення у формі наведена в додатку 1 до Інструкції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 № 1452/735 на місці вище окреслених подій у період часу, що передував складанню протоколу серії ЕПР1 № 291201 від 05 квітня 2025 року, відсутні.

Докази фактичного відсторонення поліцейською ОСОБА_1 від керування транспортним засобом Volkswagen Caddy державний номер знак НОМЕР_2 , відсутні.

Окремо, додатково, просив взяти до уваги та врахувати, часини відеозапису, наявного у матеріалах справи:

Поліцейська ОСОБА_3 підходить до транспортного засобу Volkswagen Caddy державний номер знак НОМЕР_2 : - поліцейська ОСОБА_3 : «В автомобілі заборонені засоби, що є наркотичними або щось таке, психотропні речовини якісь?; - ОСОБА_1 : «Немає»; - поліцейська Мозгова В.А.: «Немає?! Гаразд, відносно вас та вашого автомобіля буде проведена перевірка. Просто вийдіть і відкрийте. Я подивлюсь ваш автомобіль … у нас такі правила. Зараз воєнний стан».

Поліцейська оголосила: «Я зараз запишу протокол, та за 10 хвилин я к вам підійду, і ознайомлю…», та присіла у службовий транспортний засіб.

Діалог двох поліцейських у службовому транспортному засобі поліцейського із чоловічим голосом та поліцейської ОСОБА_3 з нецензурною лексикою: - поліцейський із ч/голосом: «Просто, на рівному місці, причепилась до людини»; - поліцейська ОСОБА_3 : «О-о, я причепилась, подивись»; - поліцейський із ч/голосом: «Шо дивись?! Дивись. Шо з ним не так?»; - поліцейська Мозгова В.А.: «Чо ти кричиш на мене?»; - поліцейський із ч/голосом: «То чисто причепилась!»; - поліцейська Мозгова В.А.: «Я не обдурила його ні в чому»; - поліцейський із ч/голосом: «Ой нарвешся, нарвешся»; - поліцейська ОСОБА_3 : «М-м-ги, і шо буде?»; - поліцейський із ч/голосом: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; - поліцейська ОСОБА_3 : «Ну так уже наривалась і нічого уже не було хорошого. Дальше, що мені повіситися чи що?»; - поліцейський із ч/голосом: «Ти за таке колись попадешся»; - поліцейська Мозгова В.А.: «…ці лекції. Саша, ти працюєш місяць. Не треба мене вчити як працювати»; - поліцейський із ч/голосом: «Треба трохи людського мати».

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому, огляд може проводитися не у будь-якому медичному закладі, а у закладі, який включено в Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення такого огляду. Цей перелік затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду в інших закладах заборонено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 8 р. II Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Однак в порушення зазначеної вище інструкції, співробітники поліції просто долучили направлення на медичний огляд після складання протоколу протокол серії ЕПР1 № 291201 від 05 квітня 2025 року. Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні. Зазначені вимоги нормативних актів працівниками поліції дотримані не були.

Зазначене вище також узгоджується з судовою практикою: справа 464/2930/21 Львівський апеляційний суд суддя Маліновська-Микич О.В.; справа 715/2168/21 Чернівецький апеляційний суд суддя Станковська Г.А.; справа 501/1860/22 Одеський апеляційний суд суддя Драгомерецький М.М.; справа 947/4247/22 Одеський апеляційний суд суддя Коновалова В.А.

Дослідивши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291201 від 05 квітня 2025 року, вбачається, що 05 квітня 2025 року об 04 годинні 37 хвилин в м. Одеса вул. Балківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, сповільненість ходи і мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на камеру №471361, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Положення п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура огляду на стан сп`яніння визначена законом. Пунктом 9 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено використання в закладах охорони здоров`я лише для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджуються сертифікатами відповідності та свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Адміністративним правопорушенням, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі чи біля нього у стані сп`яніння не має наслідком склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 509/3281/23, якою було закрито провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності особи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також визначає спеціального суб`єкта водія транспортного засобу.

Основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Однією з обов`язкових умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є обставина керування транспортним засобом.

Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові у постанові Одеського апеляційного суду від 07 червня 2024 року у справі № 947/33322/23.

ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та зазначає, що він не керував транспортним засобом взагалі та у стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Зі змісту протоколу вбачається, що доказ законної зупинки транспортного засобу «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2 , відсутній, до протоколу додано відеозапис №4471361, однак відеозапис не містить факту керування автомобілем ОСОБА_1 .

Натомість у протоколі наданому до суду, зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Жодного доказу, який би підтверджував факт керування водієм транспортного засобу до суду не надано.

З вищевикладеного, вбачається, що матеріали адміністративної справи ґрунтуються на припущеннях поліцейських, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Відповідної вищезазначеної статті: поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений обов`язок для поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. З наданих до суду доказів взагалі при зупинці транспортного засобу не було поліцейськими поінформовано про конкретну причину зупинки.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 керував т/з «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2 , та допустив будь-які порушення ПДР, за що слід було зупиняти т/з «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2 , у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, якими було б спростовано доводи ОСОБА_1 щодо не керування транспортним засобом матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій, однак, матеріалами адміністративної справи не доведено той факт, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом та є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Закон України «Про Національну поліцію» надає працівникам поліції повноваження зупинити транспортний засіб у випадках перелік яких є вичерпний та міститься у статті 35 цього Закону.

У відповідності до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак, у вказаній справі вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, що свідчить про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (n. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку із зазначеним, викладені у протоколі обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та не спростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий В.К. Гуревський