КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4948/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого на посаді головного спеціаліста Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення ЄУН 760/13479/25, 760/13477/25 та 760/13482/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП та присвоєно об`єднаній справі єдиний унікальний номер 760/13477/25.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100,00 грн з конфіскацією отриманого доходу від такої діяльностіна користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу із захисту прав споживачів на роздрібному ринку Департаменту із регулювання відносин та захисту прав споживачів на роздрібному ринку електричної енергії НКРЕКП, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-4 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», виконуючи свої службові обов`язки з 23.05.2023 по 20.12.2023 в НКРЕКП, порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, а саме входив до складу інших виконавчих чи контрольних органів, підприємства або організації, а саме входив до переліку засновників (учасників) юридичної особи ТОВ «ВВ СТРОЙ», що має на меті одержання прибутку, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КУпАП «Порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності». Місцем вчинення ОСОБА_1 правопорушення є адреса місця знаходження НКРЕКП, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, буд. 19.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу із захисту прав споживачів на роздрібному ринку Департаменту із регулювання відносин та захисту прав споживачів на роздрібному ринку електричної енергії НКРЕКП, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-4 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», виконуючи свої службові обов`язки з 23.05.2023 по 06.12.2023 в НКРЕКП, порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, а саме входив до складу інших виконавчих чи контрольних органів, підприємства або організації, тобто був керівником юридичної особи ТОВ «ЕНЕРГОТРАНССИЛА», що мають на меті одержання прибутку, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КУпАП «Порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності». Місцем вчинення ОСОБА_1 правопорушення є адреса місця знаходження НКРЕКП, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, буд. 19.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу із захисту прав споживачів на роздрібному ринку Департаменту із регулювання відносин та захисту прав споживачів на роздрібному ринку електричної енергії НКРЕКП, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-4 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», виконуючи свої службові обов`язки з 23.05.2023 по 06.12.2023 в НКРЕКП, порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, а саме входив до складу інших виконавчих чи контрольних органів, підприємства або організації, тобто був керівником юридичної особи ТОВ «СЕЛАРМ-УКРАЇНА», що мають на меті одержання прибутку, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КУпАП «Порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності». Місцем вчинення ОСОБА_1 правопорушення є адреса місця знаходження НКРЕКП, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, буд. 19.

Не погодившись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з 2008 року діяльність ТОВ «ВВ СТРОЙ», ТОВ «ЕНЕРГОТРАНССИЛА» та ТОВ «СЕЛАРМ-УКРАЇНА» припинилась, управління та жодна діяльність не здійснювались, банківські рахунки у Товариствах відсутні, анульовані в 2007-2008 роках свідоцтва платників ПДВ, жодних доходів від зазначених Товариств скаржник не отримував.

В зв`язку із набранням чинності Закону від 17.11.2021 № 1893-ІХ, ОСОБА_1 почав здійснювати дії, щодо недопущення порушення законодавства. Однак, внаслідок обставин непереборної сили, а саме, пандемії коронавірусної хвороби та карантинних обмежень, початку військової агресії росії проти України та введення воєнного стану в Україні, враховуючи необхідність евакуації дружини і доньки з Києва, а також звільнення з роботи 30 березня 2023 року та інших об`єктивних причин, процес припинення повноважень у складі виконавчих органів вказаних Товариств значно затягнувся.

Крім того, місцезнаходження засновників ТОВ «ВВ СТРОЙ», ТОВ «ЕНЕРГОТРАНССИЛА» та ТОВ «СЕЛАРМ-УКРАША» ОСОБА_1 невідомо, що унеможливило здійснення заходів, спрямованих на припинення формально існуючих повноважень директора товариств та виключення його з ЄДРПУ.

Скаржник звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодної інформації про отримання ОСОБА_1 доходу, судом першої інстанції розмір доходу не встановлювався. Останній вважає, що до нього безпідставно було застосоване додаткове покарання у вигляді конфіскації доходу від такої діяльності.

Також, вказує на те, що моментом виявлення адміністративного правопорушення є 24 листопада 2023 року, а протоколи про адміністративне правопорушення були складені 15 травня 2025 року, тобто строк притягнення до відповідальності відповідно вимог ст. 38 КУпАП закінчився 24 травня 2024 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Дяченко А.М. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор Сказко Р.І. проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 2 ст. 172-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації).

Відповідно до примітки ст. 172-4 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за винятком депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), присяжних, помічників-консультантів народних депутатів України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, Першого заступника Голови Верховної Ради України та заступника Голови Верховної Ради України, працівників секретаріатів депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді України.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді)), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України, крім випадку, передбаченого абзацом першим частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Згідно ст. 23 Закону України «Про господарські товариства» управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства.

Посадовими особами органів управління товариства не можуть бути народні депутати України, члени Кабінету Міністрів України, керівники центральних та інших органів виконавчої влади, військовослужбовці, нотаріуси, депутати місцевих рад, які працюють у цих радах на постійній основі, посадові особи органів прокуратури, суду, державної безпеки, внутрішніх справ, а також посадові особи органів державної влади та місцевого самоврядування, крім випадків, коли державні службовці здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі, та представляють інтереси держави в наглядовій раді товариства або ревізійній комісії товариства.

Так, чинне законодавство України передбачає право учасника товариства з обмеженою відповідальністю на вихід із товариства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників належить обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Відповідно до ч. 4 ст. 39 даного Закону, виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно до ст. ст. 36, 38, 39-41, 45 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу із захисту прав споживачів на роздрібному ринку Департаменту із регулювання відносин та захисту прав споживачів на роздрібному ринку електричної енергії НКРЕКП та обізнаний про норми встановлені Законом України «Про запобігання корупції», входив до складу інших виконавчих чи контрольних органів, підприємства або організації, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення №469 від 15 травня 2025 року;

- протоколом про адміністративне правопорушення №470 від 15 травня 2025 року;

- протоколом про адміністративне правопорушення №471 від 15 травня 2025 року;

- копією договору управління корпоративними правами№1/171221 від 17 грудня 2021 року;

- витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ВВ СТРОЙ», ТОВ «ЕНЕРГОТРАНССИЛА» та ТОВ «СЕЛАРМ-УКРАЇНА»;

- копією договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ВВ Строй» від 09 грудня 2023 року та актом приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «ВВ Строй» від 09 грудня 2023 року.

- копією заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про адміністративне правопорушення;

- матеріалами дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 ;

- копією постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, оскільки, він обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу із захисту прав споживачів на роздрібному ринку Департаменту із регулювання відносин та захисту прав споживачів на роздрібному ринку електричної енергії НКРЕКП, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», виконуючи свої службові обов`язки в НКРЕКП, порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, а саме входив до складу інших виконавчих чи контрольних органів, підприємства або організації, а саме входив до переліку засновників (учасників) юридичної особи ТОВ «ВВ СТРОЙ», був керівником юридичних осіб ТОВ «ЕНЕРГОТРАНССИЛА» та ТОВ «СЕЛАРМ-УКРАЇНА», що мають на меті одержання прибутку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності умислу на вчинення даного адміністративного правопорушення у зв`язку із відсутністю належної правової процедури припинення трудових відносин з підприємствами, установами та організаціями, апеляційний суд відхиляє, оскільки процедура виходу зі складу учасників товариств не позбавляє обов`язку ОСОБА_1 дотримуватись вимог ЗУ «Про запобігання корупції» в частині заборони входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку.

Доводи апеляційної скарги про те, що моментом виявлення адміністративного правопорушення є 24 листопада 2023 року, що підтверджується протоколами № 738 від 24 листопада 2023 року, №739 від 24 листопада 2023 року, №740 від 24 листопада 2023 року, №741 від 24 листопада 2023 року, за якими Подільським районним судом м. Києва у справі № 758/14353/23 було прийнято рішення про визнання винним ОСОБА_1 , а справу закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, тому притягнути останнього до відповідальності можна було лише не пізніше 24 травня 2024 року апеляційний суд критично оцінює, враховуючи наступне.

З постанови Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/14353/23 вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення згідно протоколів № 738, № 739, № 740, № 741, обіймаючи посаду заступника начальника управління-начальника відділу організації надання медичних та соціальних послуг виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, будучи посадовою та службовою особою Фонду соціального страхування України, виконуючи свої службові обов`язки з 09 грудня 2021 року до 30 березня 2023 року.

У справі, що переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення згідно протоколів №469 від 15 травня 2025 року, №470 від 15 травня 2025 року, №471 від 15 травня 2025 року, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу із захисту прав споживачів на роздрібному ринку Департаменту із регулювання відносин та захисту прав споживачів на роздрібному ринку електричної енергії НКРЕКП, виконуючи свої службові обов`язки з 23 травня 2023 року по 20 грудня 2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ч. 3 - 6 ст. 164-14, ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Днем виявлення даного адміністративного правопорушення є день складання протоколів про адміністративні правопорушення №469, 470 та 471, а саме 15.05.2025, що узгоджується зі сталою судовою практикою.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дяченко А.М. не навели аргументованих доводів щодо встановлення іншої дати моменту виявлення адміністративного правопорушення ні в суді першої інстанції, ні під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для закриття провадження в справі в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, немає.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог та ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283, 294 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Доводи та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП і його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП доведена повністю, оскільки ОСОБА_1 , будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-4 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, виконуючи свої службові обов`язки з 23.05.2023 по 06.12.2023 та з 23.05.2023 по 20.12.2023, порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, а саме входить до складу інших виконавчих чи контрольних органів, підприємства або організації,що має на меті одержання прибутку, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КУпАП «Порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності».

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Натомість знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо безпідставного застосування судом першої інстанції додаткового покарання у вигляді конфіскації доходу від заробітку, оскільки матеріали справи не містять інформації про отримання ОСОБА_1 доходів від діяльності в ТОВ «ВВ СТРОЙ», ТОВ «ЕНЕРГОТРАНССИЛА» та ТОВ «СЕЛАРМ-УКРАЇНА», та під час розгляду даної справи питання щодо отримання доходу не досліджувалось і не встановлювалось.

Таким чином, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року підлягає зміні в частині застосування стягнення у вигляді конфіскації отриманого доходу від діяльності, шляхом виключення з резолютивної частини постанови такого виду стягнення.

В іншій частині постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025року змінити, виключивши з резолютивної частини постанови посилання на застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді конфіскації отриманого доходу від такої діяльності.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній