Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 3/641/1103/2025Справа №: 641/3304/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді -Курганникової О.А.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко Д.Ю.,

представника особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності адвоката Козловської Т.В.

розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП невідомий, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

27 квітня 2025 року о 10-32 год. в м. Харкові по вул. Садовопарковій в м. Харкові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ- 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, не природня блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду в медичному закладі охорони здоров`я відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Козловська Т.В. зазначила, що ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, просила закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне:

- відсутність належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки жоден із долучених відеозаписів не містить моменту фактичного керування транспортним засобом особою, щодо якої складено протокол. Відеозапис починається лише з моменту спілкування між поліцейським та водієм, і не фіксує ані моменту руху автомобіля, ані моменту його зупинки;

- відповідно до довідки № 222/18//7/667 від 04.06.2024 ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині № НОМЕР_2 .Зазначене також узгоджується із військовим квитком НОМЕР_3 . «Під час виконання службових обов`язків військовослужбовці ВСП мають право виявляти, припиняти та документувати правопорушення, вчинені військовослужбовцями, у межах своєї компетенції». пунктом 3 розділу V Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року (Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах Національної поліції): «У разі виявлення правопорушення, вчиненого військовослужбовцем, працівник поліції зобов`язаний негайно повідомити ВСП для подальшого вжиття заходів відповідно до їх компетенції». Разом з цим, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння висловив працівник поліції, а не представник ВСП. Таким чином, поліцейські діяли з перевищенням повноважень, а пропозиція пройти медичний огляд, зроблена неналежним суб`єктом, не має юридичної сили та не може бути використана як доказ вини особи;

- за даними протоколу та долучених до нього матеріалів, ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом. Жодним із працівників поліції не були виконані вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» під час початкової розмови з ОСОБА_1 . Крім того, не було конкретизовано, який саме пункт Правил дорожнього руху України нібито було порушено, та не складено відповідного документу, який би фіксував це порушення. Фактично мала місце безпідставна зупинка транспортного засобу, у якому перебував ОСОБА_1 . Поліцейський під час зупинки зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки та детально описати підстави, як того вимагає ч. 2 ст. 35 Закону «Про Національну поліцію». У випадку ОСОБА_1 такої інформації надано не було, отже зупинка є безпідставною. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупиняти, у зв`язку з чим усі наступні вимоги працівників поліції він, як водій, не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 не виносилася постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР перед складанням протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ПДР, що стали б законною підставою зупинки. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- використання неналежних відеозаписів, долучені до матеріалів справи відеозаписи тривають лише по 4 хвилини та не містять повного зафіксованого перебігу події. На них відсутній початок зупинки транспортного засобу, не зафіксовано моменту, хто саме перебував за кермом, а також відсутні будь-які ознаки, які дозволяли б беззаперечно ідентифікувати особу водія. Відео обмежене уривками діалогу, де взагалі не видно обличчя особи, яка нібито керувала автомобілем. За таких обставин неможливо достовірно встановити, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та був учасником усіх подій, відображених на записах. Фактичний момент керування транспортним засобом за даними протоколу та відеозапису з відеореєстратора зафіксовано о 10:32, тоді як відео з двох бодікамер розпочинається лише о 10:53. Тобто відсутнє першочергове спілкування між поліцейськими та ОСОБА_1 , яке тривало 21 хвилину. Під час цього проміжку не було зафіксовано ні початкової зупинки, ні пояснень, ні пропозиції пройти огляд на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння. Зокрема, первинна пропозиція пройти огляд, яка обов`язково має бути озвучена відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, не здійснювалася, а відтак процедура огляду була суттєво порушена і не може вважатися законною. Фактична «відмова» ОСОБА_1 від проходження огляду не може вважатися його добровільним і усвідомленим рішенням, оскільки відбулася під психологічним тиском з боку працівників поліції. До моменту включення бодікамер поліцейські вели з ним поза процесуальне спілкування, під час якого прямо радили «краще відмовитися» від огляду та пообіцяли «просто зафіксувати це на камеру». У такій ситуації особа опинилася в умовах примусу та нав`язаного вибору, коли фактично йому залишили лише один варіант поведінки, продиктований правоохоронцями. На підтвердження цього свідчить характер відеозапису: поліцейський підходить до автомобіля та одразу після слів «добрий ще раз» ставить питання про згоду на огляд, отримуючи миттєву, без будь-яких вагань відповідь «ну відмовляюсь». Така поведінка свідчить про попередні домовленості, а не про вільне волевиявлення. Отже, ця «відмова» була зрежисованим результатом тиску з боку поліцейських і не може визнаватися законною підставою для складання протоколу за ст. 130 КУпАП.

Також зазначила, що у разі визнання ОСОБА_1 виним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією ст. 69 КК України не призначати останньому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Суд, заслухавши пояснення захисника, свідка, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП,підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями з адміністративного протоколу серії ЕПР 1№ 313057 від 27.04.2025 року, відомостями рапорту, відомостями з відеозапису, відомостями з направлення ОСОБА_1 від 27.04.2025 року на огляд з метою виявлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, згідно якого останній відмовився від його проходження, відомостями з рапорту співробітника поліції.

Доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Козловської Т.В. про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ- 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , є необґрунтованими.

Відповідно до наданих відеозаписів з нагрудної камери поліцейського під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним вказаним автомобілем. Також з рапорту інспектора взводу 1 роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області Володимира Кобріна вбачається, що 27.04.2025 року згідно п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб ВАЗ- 21099 д.н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спілкування у якого були виявлені ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився, про що, було складено протокол ЕПР № 313057 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6).

Допитаний у судовому засіданні інспектор взводу 1 роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області Володимир Кобрін, пояснив, що 27.04.2025 року під час патрулювання був зупинений транспортний засіб ВАЗ- 21099 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 для попередження та зауваження недоліків стоп-сигналів на автомобілі. Під час розмови з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але останній відмовився.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Твердження про недопустимість наданих відеозаписів, в якості доказу, через те, що вони не містять цілісної картини події і обстановки, є необґрунтованими.

Зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відеозаписи містять фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим є доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння чи ні.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до професійного адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час судового розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також про порушення працівниками поліції процедури огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Так, за змістомч.1, 2 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Крім того, відповідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, якірозпивали алкогольні, слабоалкогольні напої під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або з`явилися на території військової частини в нетверезому стані, або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані, а також відмовилися від проходження огляду на стан сп`яніння.

Судовим розглядом встановлено, що у даному випадку 27.04.2025 року о 10 год. 32 хв. водій ОСОБА_1 був зупинений співробітниками патрульної поліції на підставі п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», тобто поза межами території будь-якої військової частини.

Також, ОСОБА_1 не було надано співробітникам поліції відповідних документів про те, що на час зупинки транспортного засобу під його керуванням він виконував обов`язки військової служби.

Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які були затронуті ОСОБА_1 ..

Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до п.2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.

Таким чином, співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вищенаведені твердження сторони захисту спростовані у судовому засіданні вищеописаними доказами та спрямоване на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Підстави закриття за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Невизнання своєї вини суд розцінює як бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували інше, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

З приводу доводів захисника щодо застосування положень ст.69 КК України, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.

Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.

Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.

За наведених обставин твердження захисника про застосування щодо ОСОБА_1 положень ст.69 КК України є необґрунтованими та суперечать положенням КУпАП, оскільки при накладенні стягнення в справах про адміністративні правопорушення, застосовуються приписи КУпАП.

Судом враховується характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки з ознаками наркотичного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з явними ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, при цьому усвідомлюючи, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував таку заборону.

З наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи захисника про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст.69 КК України.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер скоєного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності та вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, тому підлягає звільненню від сплати судового збору відповідно до п.12. ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір»

Керуючись ст.ст. 256, 268, 276, 277, 280, 283,284, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя - О. А. Курганникова