ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/2131/25

Провадження №3/943/965/2025

28 листопада 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

04.11.2025 року від заступника начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП до Буського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, після їх доопрацювання згідно постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.09.2025 року, яким вказані матеріали повернуто УПП у Львівській області ДПП для направлення їх за підсудністю до відповідного суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення або за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 16 вересня 2025 року о 20 год. 38 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 473 км +958 м., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BYD», із реєстраційним номером НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «AUDI», із реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок ДТП чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 «б» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, направивши до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Новозаводського районного суду м. Чернігова за місцем його проживання, оскільки є пенсіонером та інвалідом війни ІІ групи, а також його письмові пояснення у формі клопотання, які зводяться до заперечення проти скоєного адміністративного правопорушення, узагальнивши їх виклад, що такі стосуються, зокрема: складення із порушеннями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456035 від 16.09.2025 року, оскільки в протоколі невірно вказано місце події ДТП. Насправді вказана подія мала місце на 475 км + 958 м. автодороги М-06 Київ-Чоп, а помилково вказано, що подія була на 473 км. + 958 м. автодороги М-06 Київ-Чоп, про що надає фото з Google карти. Крім того, покликається на те, що не вказано свідка події ОСОБА_3 та неправильно зазначено суд щодо розгляду справи, а щодо свідка ОСОБА_3 відсутні пояснення про подію, а також ОСОБА_1 вважає недійсною схему ДТП, відтак просив справу щодо нього закрити.

Оскільки, у судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а в матеріалах справи наявні його письмові пояснення у формі клопотання, а тому, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розглянувши клопотання та письмові пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає заявлене клопотання безпідставним та приходить до висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП може також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Проте, відповідно до змісту ст. 257 КУпАП місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року зазначено, що Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (п. 137 цього Рішення).

Відтак, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надіслання матеріалів справи до Новозаводського районного суду м. Чернігова слід відмовити, оскільки дана справа відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП є підсудною Буському районному суду Львівської області (за місцем вчинення правопорушення), про що вбачається із матеріалів справи та ніким не оспорюється. Окрім цього, користуючись своїми дискреційними повноваженнями, на підставі ст. 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за даним судом визначено уповноваженою особою УПП у Львівській області ДПП, після їх доопрацювання згідно постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.09.2025 року, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП, а також те, що при такому направленні справи призведе до спливу визначених статтею 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення у даній справі (16.12.2025), чого суд не вправі допускати, зважаючи на підсудність справи Буському районному суду Львівської області згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, п. 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.2, п. 12.3 ПДР України).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки водій порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456035 від 16.09.2025 року, схемою місця ДТП від 16.09.2025 року, письмовими пояснення ОСОБА_1 від 16.09.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.09.2025.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться постановою серії ЕНА №5738530 від 16.09.2025, згідно якої 16 вересня 2025 року о 20 год. 38 хв. водій ОСОБА_1 на автодорозі М-06 Київ-Чоп 473 км +958 м. керував транспортним засобом марки «BYD», із реєстраційним номером НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 425 грн.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Вказані докази суд вважає об`єктивними, логічними та послідовними, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ст. 124 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011).

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а вина правопорушника в його скоєнні повністю доведена та підтверджена належними і достовірними доказами, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки він, як учасник дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про недоведеність його вини у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які зводяться до формальних зауважень щодо матеріалів справи (невірного зазначення локації місця ДТП та недійсність схеми ДТП; незазначення свідка ОСОБА_3 та її пояснення про подію; неправильне зазначення підсудності щодо розгляду справи), що спростовуються письмовими матеріалами справи, якими доведено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із іншим транспортним. Також, на думку суду, вищевказаної пригоди вдалось би уникнути при належному виконанні ОСОБА_1 вимог п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 12.2, п. 12.3 ПДР України.

Більше того, вказані заперечення не спростовують вини ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні та, на думку суду, такі спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення, оскільки у своїх первісних письмових поясненнях від 16.09.2025 року ОСОБА_1 визнавав свою вину в скоєному та не заперечував фактичних обставин справи, зокрема, пояснював, що 16 вересня 2025 року біля 20:38 год. на автодорозі Київ-Чоп зі сторони м. Києва в напрямку м. Львова він керував автомобілем марки «BYD», із номером НОМЕР_1 , здійснивши наїзд на зупинений транспортний засіб марки «AUDI Q8», номерний знак НОМЕР_2 .

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни (посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.11.2015), а тому на підставі п. 8, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його слід звільнити від сплати судового збору, передбаченого ст. 40-1 КУпАП.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 38, 40-1, 124, 221, 257, 276-280, 283-284, 300-1, 300-2, 307, 308 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Б. Кос