КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 33/4809/675/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Кратко Д. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 06 жовтня 2025 року о 14.26 годині біля будинку № 1 по вул. Шевченка, с. Веселе, Новоукраїнського району Кіровоградської області, керував транспортним засобом марки ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, порушення координації рухів, поведінка яка не відповідає обстановці), від проходження огляду на визначення рівня алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), а відтак, скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475222 від 06 жовтня 2025 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475222 від 06 жовтня 2025 року; актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідками інспектора СРПП ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Черкашин Д., а також відеозаписами з нагрудної боді камери працівника поліції зафіксованої під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475222 від 06 жовтня 2025 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне.

Допустимим та належними доказами у справі не підтверджено як факт керування транспортним засобом, так і перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Так, апелянт свою вину не визнає, заперечує свою причетність до адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснив, що автомобілем він не керував.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись належним та допустимим доказом у справі оскільки останній не відповідає вимогам ст.254 КУпАП та порушені права на захист апелянта.

При цьому, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні не підтверджують факт порушення апелянтом вимог п. 2.5 ПДР та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, переглянувши відеозапис події, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п. 6, Розділу 1 Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, автомобіль ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , стояв на правій стороні проїзної частини дороги та який перебував у нерухомому стані. Працівники поліції зупинилися поруч з вказаним автомобілем і працівник поліції підійшов до вказаного автомобіля. На водійському сидінні перебувала жінка, а поруч з нею на пасажирському сидінні перебував чоловік, ОСОБА_1 .

В подальшому під час розмови, працівник поліції зобов`язав пасажира ОСОБА_1 , сісти за кермо автомобіля і переставити автомобіль на узбіччя дороги.

ОСОБА_1 , виконуючи розпорядження працівника поліції, при тому, що у зв`язку з пораненням на війні не мав однієї ноги і не маючи протеза, сів за кермо і від`їхав на два метри в бік узбіччя.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, судом першої інстанції залишилося поза увагою, те, що суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій, тоді як ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, але був вимушений, за вказівкою поліцейського перепаркувати автомобіль з проїжджої частини щоб не заважати руху інших автомобілів, притому що дорога на якій стояв автомобіль була міжпоселковою та на якій взагалі був відсутній будь яких рух автомобілів, а автомобіль ЗАЗ, НОМЕР_2 , за будь яких обставин не заважав руху іншим транспортним засобам, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, проте Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції (поліції) має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням цього Кодексу, серед інших, є запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» від 02.07.2015 - поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищезазначене вважаю, що фрагмент відеозапису, де ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, не може бути визнано належним та допустимим доказом, оскільки такі дії (керування транспортним засобом) були виконані ОСОБА_1 за незаконною вказівкою працівників поліції, які, з метою отримання доказів керування, фактично спровокували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, який до приїзду поліцейських перебував на пасажирському сидінні

Крім того, будь-якими іншими наявними матеріалами адміністративного провадження не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, жодних адміністративних матеріалів на особу, яка керувала транспортним засобом (дружину ОСОБА_1 ) в подальшому складено не було, про що в подальшому з`ясовано в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, вказані обставини необґрунтовано були залишені поза увагою судом першої інстанції, як такі, що вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, спростовують та можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею виключають.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2025 року, стосовно ОСОБА_1 скасувати, та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.В.Широкоряд