№ 207/6812/25
№ 3/207/1306/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м.Кам`янське

Суддя Південного районного суду м. Кам`янського Притуляк С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Південного районного суду м. Кам`янського одночасно надійшли два адміністративних матеріали для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475015 від 06.10.2025 року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно, протягом року, 06.10.2025 року о 11:50 год. в м. Кам`янське по проспекту Аношкина, 113 керував ТЗ без посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР України керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 475001 від 06.10.2025 року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.10.2025 року о 11:50 год. в м. Кам`янське в м. Кам`янське по проспекту Аношкина, 113 керував ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, їх почервоніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився. Своїми діями гр ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки порушення скоєно двічі протягом року.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом на адресу місця реєстрації зазначену в протоколі, які повернулись до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Жодних заяв або доказів поважності неявки від гр. ОСОБА_1 до суду не надходило.

Відповідно до правових висновків, зазначених, у статті 6 Європейської Конвенції з прав людини , ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.

У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

У рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Гр. ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість бути присутнім в судовому засіданні, оскільки був обізнаний про складання працівниками поліції відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, йому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про розгляд справи без його участі.

На підтвердження факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№ 475001 від 06.10.2025 року надано наступні матеріали:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують швидкість реакції від 06.10.2025р.;

- оптичний диск з відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено під час керування транспортним засобом, через відсутність страхового полісу, перевірено його документи та запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого він відмовився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративним правопорушенням, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція частини 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає дії, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Згідно п.п.2-7 ч.1 І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), підставою огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.п.1, 5, 9, 12 ч.2, Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами ст..266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дають підстави дійти висновку про те, що ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, і, лише в такому випадку вимога поліцейського до водія про проходження огляду на стан сп`яніння є законною і обгрунтованою, а відмова від її виконання утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Особливо ретельно до даного питання слід підходити у разі висування вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки дана процедура займає значний час та потребує відриву водія від звичайних занять, роботи тощо.

Натомість, вказаних вимог Інструкції та КУпАП поліцейським дотримано не було. Так, з відеозапису вбачається, що поліцейський формально обмежився пропозицією пройти ОСОБА_1 медогляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, пославшись на перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння.

Однак, поліцейський не повідомив ОСОБА_1 про те, які саме ознаки дають йому підстави вважати про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, а також взагалі цього не оголосив протягом усього часу фіксації спілкування з ОСОБА_1 .

У складеному протоколі поліцейським наведено низку ознак стану наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, їх почервоніння.

Втім, згідно доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що реакція зіниць очей на світло не перевірялася. Решти ознак у ОСОБА_1 не вбачається. При цьому, останній казав поліцейському, що він тверезий та нічого не вживав. ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським мав звичайний вигляд, чітко вимовляв фрази, його поведінка була цілком природною.

Поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відеофайлах не вказують на наявність у ОСОБА_1 явних ознак наркотичного чи іншого сп`яніння у момент зупинки та після неї.

Суд зауважує, що вимога поліцейського до водія про проходження огляду на стан сп`яніння може висуватися та вважатися законною лише за наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції. Висування поліцейськими вимог про проходження огляду на стан сп`яніння може створювати підгрунтя для свавільного та надмірного втручання у права особи, і навіть зловживання повноваженнями, що в подальшому призводить до значних негативних наслідків у вигляді ініціювання притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вимогу поліцейського до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому, в даному випадку, відмова водія від такого проходження не утворює адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також дозвіл на спецсигнали (якщо є) та документацію на маршрутних, великогабаритних транспортних засобах або при перевезенні небезпечних вантажів

Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративого правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475015 від 06.10.2025 року; копію постанови Південного районного суду м. Кам`янського від 27.05.2025 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 та ч.5 ст.126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 48000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Також судом було досліджено відеодиск, на якому зафіксовано, що працівниками поліції під час перевірки документів ОСОБА_1 було встановлено, що останній був позбавлений права керування транспортними засобами, та він вже протягом року притягався до адміністративної відповідальності. На відеозаписі ОСОБА_1 визнавав факт відсутності у нього права керування транспортним засобом.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

Приймаючи до уваги характер правопорушень та особу правопорушника, який систематично керує транспортним засобом, будучі позбавленим права на таке керування, суд вважає за доцільне об`єднати матеріали адміністративних справи та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років.

Вирішуючи питання про конфіскацію засобу, суд зазначає, що протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 , а не правопорушнику, тому суд не застосовує оплатне вилучення транспортного засобу.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 126, 130, 247, 268, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ :

Об`єднати матеріали справ № 207/6812/25 та № 207/6905/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, в одне провадження під єдиним номером 207/6812/25 (провадження № 3/207/1306/25).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років без оплатного вилучення транспортного засобу, який повиннен бути сплачений за наступними реквізитами: Отримував коштів ГУК у Дн-кiй обл/м.Кам`янське/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA0004573, Код класифікації доходів бюджету 21081100, "00" Без деталізації за відомчою ознакою.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який повинен бути сплачений за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача: 899998, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету:22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Південний районний суд м. Кам`янського протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя С.А. Притуляк