ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/41884/25

Провадження № 3/947/5422/25

24.11.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 490363 від 22.10.2025 року)

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490363 від 22.10.2025 рокувбачається, що 21.102025 року о 23:04 год., за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 160, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, що підтверджується висновком медичного закладу № 002400 від 22.10.2025 року.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1 повідомив суду, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, транспортним засобом керував у тверезому стані, добровільно поїхав на медичне обстеження, однак в силу тяжкого захворювання нирок, у зв`язку із чим встановлена 2 група інвалідності, через фізіологічні вади не зміг здати сечу, готовий був здати слину чи кров, однак йому було відмовлено.

Вислухавши думку часників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність встановлена за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за передачу керування особі, яка перебуває у стані сп`яніння, а також за відмову водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан такого сп`яніння. Зазначена норма передбачає притягнення особи до відповідальності лише за умови встановлення усіх обов`язкових елементів складу правопорушення, зокрема: факту керування транспортним засобом, наявності ознак сп`яніння та умисної відмови від проходження медичного огляду.

Положення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлюють імперативний обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зміст цієї норми передбачає належне виконання законних вимог працівника поліції та не допускає ухилення чи відмови водія від проходження огляду, якщо такий огляд є об`єктивно можливим.

Порядок направлення та проведення медичного огляду детально регламентований Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…». Згідно з пунктами цієї Постанови, огляд проводиться з урахуванням фізичного стану водія, а відбір біологічного середовища має здійснюватися у спосіб, який є можливим та безпечним для особи. У випадку, коли взяття сечі є неможливим з об`єктивних медичних причин, постанова прямо передбачає можливість проведення дослідження шляхом відбору іншого біологічного матеріалу, зокрема крові, що виключає покладання на особу відповідальності за дії, які вона фізично не здатна здійснити.

Стаття 266 КУпАП визначає загальні правила проведення медичного огляду, встановлюючи, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться у медичному закладі за встановленими процедурними вимогами, а висновок медичного огляду є доказом у справі лише за умови дотримання передбаченого порядку. Невиконання цих вимог або неможливість їх виконання з незалежних від особи причин виключає можливість визнання особи такою, що умисно відмовилася від огляду.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутня подія правопорушення або доведеність вини особи не підтверджена належними та допустимими доказами. Застосування цієї норми є обов`язковим, якщо встановлено, що особа не мала можливості виконати вимогу працівника поліції з причин, які виключають умисність її дій.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності. З огляду на конституційні гарантії, недоведеність будь-якого з елементів складу адміністративного правопорушення унеможливлює притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

У провадженні суду перебувають адміністративні матеріали, складені працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області, згідно з якими ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490363 від 22.10.2025 року.

Згідно з даними протоколу, подія правопорушення, за версією працівників поліції, мала місце 21.10.2025 року о 23:04 год. за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 160. В протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «CHEVROLET», державний номерний знак НОМЕР_1 , з наявними, на думку поліцейських, ознаками наркотичного сп`яніння, зокрема: порушенням координації рухів, зміненою реакцією зіниць та почервонінням очей.

Після виявлення зазначених ознак працівники поліції направили водія для проходження медичного огляду до цілодобового кабінету оглядів КНП «ООМЦПЗ», де мав бути здійснений забір біологічного середовища для лабораторного аналізу на предмет наявності наркотичних або психотропних речовин. У матеріалах справи міститься висновок медичного огляду № 002400 від 22.10.2025 року, складений лікарем, у якому зазначено, що водій «ухилився від надання сечі», у зв`язку з чим медичний працівник зробив висновок про відмову від проходження огляду.

На підставі цього висновку працівниками поліції зроблено висновок про умисну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. Інших даних, зокрема результатів технічного огляду, лабораторних досліджень чи відеозаписів, які б достовірно підтверджували факт перебування водія у стані сп`яніння, матеріали справи не містять.

Обсяг судового розгляду визначається межами висунутого обвинувачення, сутність якого полягає не у встановленні факту перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, а саме у нібито умисній відмові ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, що згідно з матеріалами справи виражено у ненаданні зразка сечі для дослідження.

З огляду на вказане, суд зобов`язаний оцінити належність і допустимість доказів, що підтверджують факт відмови, з`ясувати обставини, за яких у медичному висновку зроблено формулювання про «ухилення», а також перевірити наявність чи відсутність у діях особи умислу, який є необхідним елементом складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що із змістом протоколу про адміністративне правопорушення не погоджується, оскільки факти, викладені у ньому, не відповідають дійсним обставинам події. Він наголосив, що транспортним засобом керував у тверезому стані, наркотичних чи психотропних речовин не вживав, а будь-які зовнішні ознаки, які були зафіксовані працівниками поліції, зумовлені станом його здоров`я, зокрема тривалою хронічною нирковою недостатністю та супутніми симптомами.

ОСОБА_1 зазначив, що не лише не ухилявся від проходження огляду, а навпаки добровільно погодився на направлення працівників поліції та прибув до цілодобового медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Він повідомив суду, що одразу інформував як працівників поліції, так і медичного закладу про свій тяжкий діагноз хронічну хворобу нирок 5Д стадії, яка супроводжується повною відсутністю діурезу внаслідок тривалої нефрологічної патології та проходження програмного гемодіалізу тричі на тиждень.

За словами ОСОБА_1 , під час проведення огляду він не мав фізичної можливості надати зразок сечі для дослідження, що є об`єктивно підтвердженим медичними документами. Водночас він наголошував працівнику медичного закладу, що готовий пройти огляд у будь-який інший доступний спосіб, а саме надати кров або слину для лабораторного аналізу, оскільки ці способи є передбаченими Постановою КМУ № 1103 у разі неможливості отримання сечі. Проте, за його твердженням, лікар відмовилася проводити такий аналіз, заявивши про відсутність технічної можливості для відбору інших біологічних матеріалів, та висловила необґрунтоване припущення, що «не буває такого, щоб у людини повністю не виділялася сеча».

ОСОБА_1 неодноразово підкреслював суду, що не лише не мав наміру уникнути огляду, а й виявив максимальну добросовісність, пропонуючи альтернативні, дозволені законом, варіанти проходження експертизи. На його переконання, висновок медичного огляду про «ухилення від здачі сечі» не відповідає фактичним обставинам та є результатом формального підходу медичної установи, яка не врахувала його тяжкий клінічний стан.

Окрім того, ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що працівники поліції не забезпечили належної фіксації його поведінки та процесу огляду, не здійснили відеофіксацію, яка дозволила б суду об`єктивно оцінити його дії та можливості під час перебування у медичному закладі. Він також повідомив, що будь-які ознаки, які суб`єктивно сприйняті поліцейськими як можливі прояви сп`яніння, зумовлені його тяжким загальним соматичним станом, анемією, хронічною інтоксикацією, пов`язаною з нирковою недостатністю, і не мають відношення до вживання психоактивних речовин.

Таким чином, позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зводиться до того, що він: (а) не перебував у стані сп`яніння; (б) добровільно погодився на огляд; (в) не міг фізично надати сечу для аналізу через доведену медичними документами відсутність діурезу; (г) пропонував інші законні форми дослідження; (ґ) не мав і не міг мати умислу на ухилення від проходження огляду.

Судом досліджено надану ОСОБА_1 виписку амбулаторного гемодіалізного хворого, видану КНП «Міська клінічна лікарня № 10» Одеської міської ради від 23.10.2025 року, яка містить розширений перелік діагнозів та клінічних показників, що характеризують його стан здоров`я на момент події. У вказаній медичній виписці підтверджено, що ОСОБА_1 хворіє на хронічну хворобу нирок 5Д стадії, що є термінальною стадією хронічної ниркової недостатності, внаслідок чого власна видільна функція нирок повністю відсутня. Пацієнт з 27.04.2024 року перебуває на програмному гемодіалізі з періодичністю тричі на тиждень, що задокументовано у медичній карті та підтверджено даними про регулярне проходження діалізної терапії.

Виписка також містить докладні біохімічні та клінічні показники, зокрема рівень креатиніну, сечовини, гемоглобіну та інші показники, що відповідають тяжкому порушенню функцій нирок та підтверджують термінальний перебіг ниркової недостатності. Такі медичні дані свідчать про фізіологічну відсутність утворення та виділення сечі, що є прямим наслідком ниркової дисфункції на фінальній стадії. Таким чином, для осіб із зазначеним діагнозом надання сечі для аналізу не може бути забезпечене у жодних умовах, оскільки дане біологічне середовище в організмі фактично не формується.

Суд звертає увагу на те, що медичний документ містить офіційний запис лікаря-нефролога, який підтверджує повну втрату діурезу та необхідність проведення гемодіалізу для життєзабезпечення пацієнта. Цей запис є медичним фактом, що має значення доказу відповідно до статті 251 КУпАП та не може бути підданий сумніву чи замінений припущеннями працівника медичного закладу, який здійснював огляд на стан сп`яніння.

Суд критично оцінює зміст висновку № 002400 від 22.10.2025 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 «ухилився від здачі сечі», оскільки такий висновок не містить жодної фіксації медичних показників, що свідчили б про можливість надання сечі, не містить опису фізичного стану особи, не відображає її повідомлень про наявність важкого хронічного захворювання нирок та не містить реальної перевірки можливості відібрати інші види біологічних матеріалів, передбачених Постановою КМУ № 1103. У своєму змісті висновок медичного закладу є формальним та не враховує об`єктивні клінічні обставини, що зумовлюють фізичну неспроможність особи надати сечу.

Оцінюючи зібрані у справі докази відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, суд виходить із необхідності всебічного, повного та об`єктивного дослідження кожного доказу окремо, а також їх взаємозв`язку в цілому. Суд перевіряє не лише формальну наявність документів, але й їх зміст, відповідність фактичним обставинам, вимогам законодавства та логічну узгодженість між собою.

Передусім суд зазначає, що основними доказами сторони обвинувачення у цьому провадженні є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490363, висновок медичного огляду № 002400 від 22.10.2025 року, а також рапорти працівників поліції. Інших доказів, зокрема результатів лабораторного дослідження біологічних матеріалів, даних відеофіксації проведення огляду, відеозаписів доставки особи до медичного закладу чи об`єктивної фіксації ознак сп`яніння матеріали справи не містять.

Суд критично оцінює протокол як доказ, що сам по собі не підтверджує стану сп`яніння або факту умисної відмови, оскільки його зміст відображає лише суб`єктивні спостереження працівників поліції. Наявність таких ознак, як почервоніння очей, тремтіння рук чи інші загальні соматичні прояви, не може слугувати належним доказом стану наркотичного сп`яніння, особливо з урахуванням встановленого судом тяжкого медичного стану особи, який супроводжується хронічною інтоксикацією, анемією та загальною слабкістю, характерними для пацієнтів із термінальною стадією ниркової недостатності.

Суд також звертає увагу, що висновок медичного огляду № 002400 не містить результатів будь-якого лабораторного дослідження, не містить опису альтернативних методів тестування, не відображає пропозицій особи здати кров чи слину, не містить жодних клінічних ознак сп`яніння, а тому не може вважатися належним і достовірним доказом відмови від огляду. Висновок побудований виключно на формальному припущенні про «ухилення» і не ґрунтується на фактичній медичній оцінці стану особи чи дотриманні процедур, встановлених Постановою КМУ № 1103.

У свою чергу, суд оцінює надані ОСОБА_1 медичні документи як такі, що мають високий ступінь доказового значення. Виписка амбулаторного гемодіалізного хворого є офіційним медичним документом, містить об`єктивні лабораторні показники та підтверджує, що водій фізично не здатен утворювати та виділяти сечу, оскільки перебуває на програмному гемодіалізі, що є єдиним методом замісної ниркової терапії. Така інформація, на думку суду, повністю виключає можливість реального виконання вимоги про здачу сечі для аналізу.

Сукупність доказів свідчить, що працівники поліції та медичного закладу не врахували тяжкого фізичного стану особи, не забезпечили проведення огляду у спосіб, відповідний її медичним можливостям, та не використали альтернативні методи, передбачені Постановою КМУ № 1103. Натомість саме бездіяльність медичного працівника щодо відбору іншого біоматеріалу стала підставою для внесення запису про "ухилення".

Відсутність будь-яких доказів фактичного перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, відсутність результатів лабораторного дослідження та наявність об`єктивно доведених медичних причин неможливості надати сечу унеможливлюють визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, у сукупності досліджені докази не підтверджують ані стану сп`яніння, ані наявності умисної відмови від проходження огляду. Навпаки вони свідчать про добросовісні дії особи та неналежне дотримання медичним закладом і працівниками поліції вимог встановленого законом порядку. Тому у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтвердили склад правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходить із того, що склад такого правопорушення включає обов`язкові елементи: (1) подію правопорушення; (2) об`єктивну сторону діяння; (3) суб`єктивну сторону (наявність умислу); (4) суб`єкт правопорушення. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що подія правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП може полягати або у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, або в умисній відмові водія від проходження огляду. Проте матеріали справи не містять жодного допустимого й належного доказу стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 . Відсутні результати аналізів, відсутні технічні докази, відеофіксація чи висновки лабораторних досліджень, що виключає можливість підтвердження першої форми складу правопорушення.

Щодо другої форми «відмови від проходження огляду» суд виходить із того, що відмова як юридична категорія передбачає усвідомлені, умисні дії водія, спрямовані на невиконання законної вимоги уповноваженої особи. Водночас сукупність доказів у справі переконливо свідчить, що ОСОБА_1 не лише не відмовлявся, а добровільно прибув до медичного закладу та виявив готовність пройти огляд у будь-якій можливій формі, пропонуючи здати кров або слину. Отже, у його діях відсутня ознака умислу, яка є обов`язковою складовою суб`єктивної сторони правопорушення.

Суд звертає увагу, що формальне трактування медичним працівником неможливості надати сечу як «ухилення» суперечить змісту Постанови КМУ № 1103 та нормам права. Об`єктивна фізична неспроможність надати певний вид біологічного матеріалу унеможливлює кваліфікацію дій особи як відмови. Із поданих медичних документів встановлено, що ОСОБА_1 страждає на термінальну стадію хронічної ниркової недостатності із повною втратою діурезу, що виключає утворення сечі як такої. У цих умовах він фізично не здатен виконати вимогу медичного працівника, що виключає можливість наявності умисної форми вини.

Більше того, суд нагадує, що Постанова КМУ № 1103 прямо передбачає можливість забору іншого біологічного середовища, у тому числі крові, у випадках, коли забір сечі неможливий. Тобто законодавець передбачив ситуації, за яких з об`єктивних причин водій не може надати сечу, і не пов`язує такі випадки з юридичною відмовою від огляду. Відтак відсутність дій медичного закладу щодо забору альтернативного біоматеріалу не може бути покладена на водія та не може утворювати склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, об`єктивна сторона діяння як у формі перебування в стані сп`яніння, так і у формі відмови від огляду у цьому провадженні не встановлена. Подія правопорушення не підтверджена жодним належним доказом, а дії особи не містять ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд також враховує положення статті 62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У даному випадку сумніви не тільки існують, але й підкріплені об`єктивними доказами відсутності умислу та фізичної можливості виконати вимогу про надання сечі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідно до ст.247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.