Провадження № 3/761/9156/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Глянь О.С., розглянувши матеріал, якій надійшов з Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , генерального директора державного підприємства «Україна туристична», РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № Ц/КВ/18775/521П/ПТ від 26.08.2025 ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме у порушення вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», не дотримався обов`язку щодо оплати праці працівникам (строків виплати), у зв`язку з чим ДП «Україна туристична» має заборгованість із виплати заробітної плати 01.05.2025 по 31.07.2025 у сумі 193 241,44 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що на виконання вимог Закону України від 18.09.2024 № 3978-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» щодо фінансового забезпечення сектору безпеки і оборони», розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.12.2024 № 1306-р «Про спрямування коштів державним підприємством «Україна туристична», листа Державного агентства розвитку туризму України, ДП «Україна туристична» спрямовано кошти в сумі 85 000 000,00 грн, у зв`язку з чим залишилося без джерела доходів, тоді як неї вживалися необхідні заходи для отримання грошових коштів для ДП, що свідчить про відсутність в її діях умислу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Синявська Я.М. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення (проступок) це - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, за порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

З аналізу вказаної норми можна дійти висновку що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є вина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення маючи можливість здійснити повний розрахунок по заробітній платі та іншим виплатам із працівниками у передбачені законом строки та розмір, свідомо ухилився від виконання своїх обов`язків.

Із матеріалів справи встановлено, що на момент перевірки ДП «Україна туристична», тобто на 26.08.2025, працювало 2 особи, заборгованість перед якими з виплати заробітної плати з 01.05.2025 по 31.07.2025 складала 289 862,16 грн.

Поряд з цим, на виконання вимог Закону України від 18.09.2024 № 3978-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» щодо фінансового забезпечення сектору безпеки і оборони», розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.12.2024 № 1306-р «Про спрямування коштів державним підприємством «Україна туристична», листа Державного агентства розвитку туризму України, ДП «Україна туристична» спрямовало всі кошти Статутного капіталу в сумі 85 000 000 грн та залишилося без джерела доходів, у зв`язку з чим і виникла заборгованість із заробітної плати.

За наслідками дослідження наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що доказів, з яких можна було б зробити висновок про те, що невиконання посадових обов`язків ОСОБА_1 призвело до виникнення заборгованості по виплаті заробітної плати, матеріали справи не містять.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Враховуючи наведене, дослідивши всі зібрані докази, що містяться у справі, керуючись ст. ст. 164, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Глянь