Справа № 305/4001/25
Номер провадження 3/305/2439/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Попівка, Карлівського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого,

за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №356182 від 16.09.2025, 16 вересня 2025 року близько 14 години 15 хвилин в рамках кримінального провадження за ч.3 ст.332 КК України спільною міжвідомчою групою у складі ПОРВ (з м.д.н.п. Ділове), ПОРВ (з м.д.н.п. Тячів) СКП Рахівського та Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, 4 відділом 6 управління ДВКР СБУ та прикордонним нарядом «Група реагування» в ході проведення контролю за вчиненням злочину у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №302, на відстані близько 20 000 метрів до державного кордону, на околиці населеного пункту Водиця (територія Великобичківської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області) було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з одним громадянином, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із охороною державного кордону України, а саме: вдався до втечі на мотоциклі марки KOVI без державного реєстраційного номеру, неодноразово повторювану законну вимогу старшого прикордонного наряду «Група реагування» лейтенанта ОСОБА_2 зупинити протиправні дії відмовився виконувати та в подальшому чинив опір складу прикордонного наряду, чим своїми діями порушив вимоги ч.2 ст.23 Закону України «Про державну прикордонну службу України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання, не з`явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової повістки (смс повідомлення).

Адвокат ОСОБА_1 Коструб В.В. в судовому засіданні надав письмові заперечення відповідно до яких, під час затримання працівниками Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 булозастосовано фізичну силу, внаслідок чого йому завдано множинні тілесні ушкодження. Незважаючи на наявність видимих травм, у службових матеріалах не зазначено жодної інформації щодо факту застосування насильства, його характеру, причин чи обставин. Таке умисне не відображення суттєвих обставин затримання є грубим порушенням законодавства. Окремо також зазначає, що ОСОБА_1 , не було підписано жодного з обов`язкових процесуальних документів (факт відмови від підписання не зазначено), зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне затримання, протоколу особистого огляду, огляду речей тa вилучення речей і документів. Відсутність підпису особи на цих документах означає, що немає підтвердження згоди чи ознайомлення з їх змістом, а факти, викладені в них, не можуть бути достовірно визнані законними та належними доказами. Таким чином, фактична відсутність підпису та ознайомлення з протоколами підриває достовірність і законність усіх зазначених у них даних, створює підстави для сумніву у правомірності дій працівників прикордонної служби та ставить під питання можливість використання таких протоколів як належних доказів у справі. Жодним доказом та жодним поясненням не доводиться вчинення ОСОБА_1 злісної непокори військовослужбовцю, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Тому, просить провадження по справі закрити на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В ході судового розгляду адміністративних матеріалів адвокат Кроструб В.В. ствердив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався у присутності останнього. ОСОБА_1 не відмовлявся від пояснень та підписання протоколу, оскільки не міг це фізично зробити, так як працівники прикордонної служби відразу затримали його та застосували фізичну силу, нанесли різного роду тілесні ушкодження. При цьому понятими, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від пояснень та від підпису у протоколах, засвідчили поняті, які являються прикордонниками.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що 16.09.2025, перебував у складі наряду ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та був присутнім під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , разом з іншим прикордонником засвідчував відмову ОСОБА_1 від пояснень та підпису протоколу. На запитання захисника відповів, що протокол про адміністративне правопорушення було складено в с. Ділове, а ОСОБА_1 було затримано в с. Водиця, Рахівського району.

Інші свідки в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, оцінюючи вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, заслухавши адвоката Костуба В.В., свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та дослідивши в повному обсязі встановлені на підставі поданих доказів обставини, у їх сукупності, суд констатує наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч.2 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівника Державної прикордонної служби та в чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 цим законним вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

Під час оформлення матеріалів справи, не надано доказів того чи перебував військовослужбовець при виконанні обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, чи були його розпорядження, вимоги законними. Відмова від надання пояснень та підпису у протоколі засвідчена працівниками прикордонної служби.

Окрім наведеного, відповідно до Закону "Про державний кордон України" та п. 11 положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 завданнями прикордонної служби є не саме по собі складання протоколів про адміністративне правопорушення, а виявлення порушень законодавства з прикордонних

питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та запобігання незаконній міграції у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району.

Згідно п.1 ст.21-7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду, а саме:

1) у разі порушення особою чи спроби особи порушити прикордонний режим, режим у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, режим у контрольних пунктах в`їзду-виїзду або зашкодити інтересам національної безпеки України;

2) у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу;

3) у разі наявності підстав вважати, що в транспортному засобі перебуває правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

4) у разі наявності підстав вважати, що в особи чи в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю і здоров`ю людини;

5) якщо транспортний засіб або річ особи є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходяться в місці, в якому могло бути вчинено правопорушення;

6) в інших випадках, передбачених законодавством або рішенням суду.

Органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимог щодо його належного оформлення та забезпечення обставин його доведення відповідними доказами.

До адміністративних матеріалів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення додані: протокол про адміністративне затримання; протокол особистого огляду, огляду та вилучення речей і документів; рапорт заступника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) лейтенанта ОСОБА_4 ; та витяг з книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) розділ 2в. Результати виконання плану охорони державного кордону в період з 13.00 16.09.2025 по 20.00 16.09.2025 та витяг з книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) списку особового складу відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В).

Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

З наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній 16.09.2025 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця держприкордонслужби.

Враховуючи зазначене, протокол суперечить встановленим обставинам справи, твердження в ньому зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.Аналогічна норма міститься також у статті 62 Конституції України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст.40-1 КУпАП судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 251, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративне правопорушення на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП.

Судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: М.О. Марусяк