ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/89/24

Провадження № 33/820/20/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Бровчука М.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, виконавчого директора ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За постановою суду, під час документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладеного на контролюючі органи, за період з 01.01.2017 року по 30.09.2023 року та за період з 07.10.2015 року по 30.09.2023 року, було встановлено, що виконавчий директор даного товариства ОСОБА_1 порушив порядок ведення податкового обліку, а саме, вчинив порушення:

1) п.44.1 п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.140.5.3 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України; п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996- XIV, із змінами та доповненнями; п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року за №85/4306; п.5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153; п.27 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248; п.6 П(С)БО 31 «Фінансові витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.04.2006 року №415, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.05.2006 року за №610/12484 в результаті чого:

1.1.) занижено податок на прибуток підприємств у сумі 54 696 319 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: рік 2021 в сумі 9 170 610 грн., 1 квартал 2022 року в сумі 417 522 грн., півріччя 2022 в сумі 2232 574 грн., три квартали 2022 року в сумі 6 790 760 грн., рік 2022 в сумі 21 462 911 грн., 1 квартал 2023 року в сумі 14 183 379 грн., півріччя 2023 року в сумі 14 928 471 грн., три квартали 2023 року в сумі 13 904 307 гривень;

1.2) завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 12 976 751 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: три квартали 2023 року в сумі 12 976 751 гривень;

2) п.201.10 ст.201, п.89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого порушено граничні терміни реєстрації розрахунків коригування складених постачальниками товарів/послуг до податкових накладних, що складені на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику на суму ПДВ «мінус» 1 965 231,45 гривень;

3) п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, абз.4 п.п.2 п.4 IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556, із змінами та доповненнями, в результаті чого у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 4 ДФ) за 1 квартал 2023 року зазначено недостовірні дані, а саме: недійсний реєстраційний номер облікової картки платника податків, що призвело до зміни платника податку, тобто ОСОБА_1 , як виконавчий директор ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Бровчук М.В. просить постанову суду скасувати та закрити провадження, на підставі п.п. 1,7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Зазначає, що розгляд справи було здійснено без його участі і ОСОБА_1 . Звертає увагу, що ним подавалось до суду клопотання у якому вказувалось, що ОСОБА_1 вини не визнає, оскільки цього правопорушення він не вчиняв, а також про те, що наявні обставини, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з не розглядом Хмельницьким окружним адміністративним судом справи №560/1718/24 за позовом ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» до контролюючого органу. Вказує, що судове засіданні відбулося без суб`єкта владних повноважень, який складав протокол чи прокурора. Об`єктивно та в установленому законом порядку не доведено вину ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, а тому відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Посилається на те, що місцевим судом допущено порушення одного з основних принципів правосуддя безсторонність.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

20.11.2025 року, через підсистему «Електронний суд»,захисник Бровчук М.В. подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності ОСОБА_1 та у його відсутність, за наявними матеріалами справи, апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, у розглядуваній справі зазначені вимоги закону додержані не були.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №70/10/22-01-07-03 від 09.01.2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину, що він, як як посадова особа- виконавчий директор ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» порушив:

1) п.44.1 п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.140.5.3 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України; п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996- XIV, із змінами та доповненнями; п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року за №85/4306; п.5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153; п.27 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248; п.6 П(С)БО 31 «Фінансові витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.04.2006 року №415, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.05.2006 року за №610/12484 в результаті чого:

1.1.) занижено податок на прибуток підприємств у сумі 54 696 319 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: рік 2021 в сумі 9 170 610 грн., 1 квартал 2022 року в сумі 417 522 грн., півріччя 2022 в сумі 2232 574 грн., три квартали 2022 року в сумі 6 790 760 грн., рік 2022 в сумі 21 462 911 грн., 1 квартал 2023 року в сумі 14 183 379 грн., півріччя 2023 року в сумі 14 928 471 грн., три квартали 2023 року в сумі 13 904 307 гривень;

1.2) завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 12 976 751 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: три квартали 2023 року в сумі 12 976 751 гривень;

2) п.201.10 ст.201, п.89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого порушено граничні терміни реєстрації розрахунків коригування складених постачальниками товарів/послуг до податкових накладних, що складені на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику на суму ПДВ «мінус» 1 965 231,45 гривень;

3) п.п.«б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, абз.4 п.п.2 п.4 IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556, із змінами та доповненнями, в результаті чого у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 4 ДФ) за 1 квартал 2023 року зазначено недостовірні дані, а саме: недійсний реєстраційний номер облікової картки платника податків, що призвело до зміни платника податку, тобто ОСОБА_1 , як виконавчий директор ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Порядок складення Протоколу органами Державної податкової служби регулюється Інструкцією з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення №566 від 02.07.2016 (затверджена Наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.08.2016 за 1046/29176).

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Інструкції №566, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.

Також, згідно з приписами статті 256 КУпАП, у протоколі повинно бути зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що у вищевказаному протоколі не зазначена «суть адміністративного правопорушення», тобто які саме конкретно протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, а відтак складений протокол не відповідає вимогам законодавства, зокрема наведеним вище вимогам статті 256 КУпАП та пунктом 6 Розділу ІІ Інструкції №566.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1ст.163-1 КУпАП є відсутність податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суб`єктивною стороною правопорушення є наявність вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Положення чинного законодавства, зокрема Податкового кодексу України містять норми, згідно з якими платники податків і зборів (обов`язкових платежів) зобов`язані: 1) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; 2) подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів); 3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законами терміни; 4) допускати посадових осіб державних податкових органів до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Таким чином, з диспозиції частини 1 статті 163-1 КУпАП вбачається, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України.

У даній категорії справ формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути чіткими та зрозумілими.

Чинним законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує для неї можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином, організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Уповноваженою на те посадовою особою, яка склала поданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення, формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула, відповідно до диспозиції частини 1 статті 163-1 КУпАП, та належним чином не викладені фактичні обставини, які мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення №70/10/22-01-07-03 від 09.01.2025 неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1ст.163-1 КУпАП, яке, на думку автора протоколу, допущено ОСОБА_1 , а саме, відсутність податкового обліку у вказаноному ТОВ, чи порушення ним, як виконавчим директором ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, в результаті чого:

- занижено податок на прибуток підприємств у сумі 54 696 319 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: рік 2021 в сумі 9 170 610 грн., 1 квартал 2022 року в сумі 417 522 грн., півріччя 2022 в сумі 2232 574 грн., три квартали 2022 року в сумі 6 790 760 грн., рік 2022 в сумі 21 462 911 грн., 1 квартал 2023 року в сумі 14 183 379 грн., півріччя 2023 року в сумі 14 928 471 грн., три квартали 2023 року в сумі 13 904 307 гривень;

- завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 12 976 751 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: три квартали 2023 року в сумі 12 976 751 гривень.

-порушено граничні терміни реєстрації розрахунків коригування складених постачальниками товарів/послуг до податкових накладних, що складені на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику на суму ПДВ «мінус» 1 965 231,45 гривень;

-у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 4 ДФ) за 1 квартал 2023 року зазначено недостовірні дані, а саме: недійсний реєстраційний номер облікової картки платника податків, що призвело до зміни платника податку.

На вказані порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції не звернув увагу, крім того, також допустив порушення закону, оскільки визнаючи ОСОБА_1 винним у порушені порядку ведення податкового обліку вийшов за межі інкримінованих йому дій, так як такі йому не ставились у вину.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що під час документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТЕОФІПОЛЬСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ, проводилась перевірка податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладеного на контролюючі органи, за період з 01.01.2017 року по 30.09.2023 року та за період з 07.10.2015 року по 30.09.2023 року, а ОСОБА_1 призначений на посаду 01.12. 2021.

Враховуючи це, автором протоколу та судом не конкретизовано які саме дії ОСОБА_1 стали наслідком:

- заниження податку на прибуток підприємств у сумі 54 696 319 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: рік 2021 в сумі 9 170 610 грн., 1 квартал 2022 року в сумі 417 522 грн., півріччя 2022 в сумі 2232 574 грн., три квартали 2022 року в сумі 6 790 760 грн., рік 2022 в сумі 21 462 911 грн., 1 квартал 2023 року в сумі 14 183 379 грн., півріччя 2023 року в сумі 14 928 471 грн., три квартали 2023 року в сумі 13 904 307 гривень;

- завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 12 976 751 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: три квартали 2023 року в сумі 12 976 751 гривень.

-порушення граничних термінів реєстрації розрахунків коригування складених постачальниками товарів/послуг до податкових накладних, що складені на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику на суму ПДВ «мінус» 1 965 231,45 гривень;

- зазначенні недостовірних даних у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 4 ДФ) за 1 квартал 2023 року, а саме: недійсного реєстраційного номера облікової картки платника податків, що призвело до зміни платника податку.

У цій справі про адміністративне правопорушення відсутн, у достатньому обсязі, належні та допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Разом з тим, долучений до матеріалів справи акт перевірки від 26.12.2023, сам по собі, не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП, у зв`язку із тим, що Податковим кодексом України, а також Кодексом адміністративного судочинства України передбачено адміністративний (досудовий) та судовий порядок оскарження неправомірних дій уповноважених осіб органів доходів та зборів, якщо об`єкт перевірки не погоджується з викладеною у відповідному акті інформацією.

У силу норм Податкового кодексу акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Тому, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вже зазначалось, об`єктивною стороною частини 1 статті 163-1 КУпАП є порушення правил ведення податкового обліку. Воно не тотожне заниженню податків чи доходів від діяльності підприємства. Значення має порушення самого порядку або процедури ведення податкового обліку: неподання, несвоєчасне подання певних документів, звітів тощо.

За приписами статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

В Рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, а також вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

За таких обставин, вказаний протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, а тому висновок суду про доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, є необґрунтованим.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи, якій інкриміноване вчинення порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.

Апеляційний суд вважає, що вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , не доведене, а його вина не підтверджена.

За наведених вище обставин апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника Бровчука М.В. підлягає частковому задоволенню, оскільки одночасно закривати провадження ще і за п.7 ст.247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КупАП, підстав не має, так як таке закриття провадження не є реабілітуючим.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бровчука М.В. задовольнити частково.

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2024 стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша