Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 569/10222/25

Провадження № 33/4815/667/25

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.

з участю:

захисника адвоката Полюховича Р.М.

прокурора Набухотного С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Полюховича Р.М. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

З постанови суду слідує, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи на посаді категорії «В» посад державної служби, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушив встановлені вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XII цього Закону несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11.10.2023 року та набрав чинності 12.10.2023 року.

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, в термін не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з відомостями Реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua», ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, о 08:03 год. 01.02.2024 року.

В апеляційній скарзі адвокат Полюхович Р.М. доводить, що дії ОСОБА_1 мають ознаки необережності, що є юридичною підставою для визнання відсутності вини у вигляді умислу. Затримка з подання декларації становить кілька годин і не спричинила жодних серйозних наслідків. Декларація була подана самостійно без будь-якого зовнішнього примусу з боку органів контролю, що свідчить про те, що декларант виконав свій обов`язок добросовісно. Згідно відомостей з електронної системи подання декларацій, заповнення декларацій ОСОБА_1 розпочав ще 29 січня 2024 року, порушення було разовим, неповторюваним та малозначним, а, відтак, накладення стягнення є непропорційним діянню.

Наголошує, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, й за правопорушення, пов`язані фінансовим контролем чи антикорупційним законодавством.

Просить оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та поновити строк на апеляційне оскарження постанови, копію якої отримано 02 липня 2025 року (а.с. 55).

Заслухавши доводи адвоката Полюховича Р.М. на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який просить відхилити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню.

Статті 245, 252 КУпАП регламентують, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, що не оспорюється ні захисником, ні прокурором.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто, стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, і з огляду на те, що затримка ОСОБА_1 з подання декларації становила кілька годин і не спричинила серйозних правових наслідків для держави, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу щодо свідомого порушення вимог фінансового контрою, і вбачає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Зазначене рішення буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності виховного впливу, поваги до правил співжиття в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Полюховича Р.М. задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю діяння на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Т.І.Збитковська