Справа № 166/739/25 Провадження №33/802/812/25 Головуючий у 1 інстанції:Фазан О. З.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю захисника Кривошея А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Кривошея А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу в АДРЕСА_1 , місце роботи медична сестра КНП "Любомльське ТМО Любомльської міської ради", визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 15 березня 2025 року о 04 год 56 хв у сел Ратне на вул. Центральна, керувала автомобілем "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції захисник Кривошей А.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову судді та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАп України не зібрані та в матеріалах справи відсутні. Дата і час вчинення правопорушення у документах мають розбіжність, відеозапис з бодікамер працівників поліції відсутній, свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння залучено не було, що ставить під сумнів встановлений результат такого огляду.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, а тому провадження у справі, на думку захисника, підлягає закриттю.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, будь-яких клопотань до суду не подавала.

За приписами ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 у судовому засіданні, при цьому враховує, що інтереси останньої представляє її захисник.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Кривошея А.М, який подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника щодо заперечення законності оскарженої ним постанови судді, вважаю, що даних вимог закону при її винесенні місцевим судом дотримано не було.

Як стверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у провину ставиться порушення нею п. 2.9а ПДР, відповідно до якого остання керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, суддя місцевого суду лише формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та долучені докази, які самі по собі не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура огляду на стан сп`яніння, що проводиться поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, завершується у наступних випадках:

- проходженням водія такого огляду, про що складається акт огляду та в залежності від результатів складається відповідний протокол, до якого долучається вказаний акт за умови підтвердження стану сп`яніння та згоди водія з результатами такого огляду (п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок № 1452/735МВС);

- незгодою водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або з його результатами, що є правовою підставою для проведення огляду в закладах здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП), у зв`язку із чим водію виписується відповідне направлення.

Коли ж водій незгоден на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП), тобто огляд на стан сп`яніння не закінчується, а продовжується до встановлення чи спростування стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я з оформленням результатів такого огляду.

В матеріалах справи наявна роздруківка приладу Алкофор з результатом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 15.03.2025 без підпису останньої, в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.03.2025 вказано про незгоду з встановленим результатом огляду.

Водночас, в разі незгоди особи з встановленим результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки такий огляд проводиться у відповідному закладі охорони здоров`я з оформленням результатів такого огляду (висновку лікаря).

Втім, в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений висновок лікаря, яким було б констатовано перебування ОСОБА_1 15.03.2025 в стані алкогольного сп`яніння. В справі наявний результат токсикологічного дослідження №777 від 18.03.2025, яким у ОСОБА_1 виявлено у крові 0,6 проміле етанолу (забір здійснено 15.03.2025).

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315726 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, який приєднаний до матеріалів справи датований 30.04.2025 та не зрозуміло на підставі якого результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння він складений. Взято до уваги результат огляду проведений на місці зупинки, з яким ОСОБА_1 не була згідна чи результат токсикологічного дослідження, який отриманий лише 18.03.2025.

Рапорт працівника поліції про допущення технічної помилки у даті оформлення протоколу про адмінінстративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 сам по собі також містить розбіжності у даті, коли саме мала місце подія, із зазначеною датою в протоколі про адміністративне правопорушення та інших доказах у справі.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати усі установлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Тоді як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У матеріалах справи стосовно ОСОБА_1 фактично відсутній відеозапис з зафіксованим правопорушенням та документуванням згаданого вище адміністративного правопорушення, що дало б змогу підтвердити достовірність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та належність доказів, приєднаних до матеріалів справи. Відомості про залучення свідків під час документування правопорушення, проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння також у справі відсутні.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки факту відсутності відеозапису, на якому було б зафіксовано правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, хоча вживав заходи для отримання належного відеозапису з бодікамер працівників поліції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Слід наголосити, що суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення, який, зокрема, містить розбіжності у даті і часі з іншими доказами у справі.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення за кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, вважаю, що оскаржена постанова судді стосовно ОСОБА_1 , не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України не підтверджується належними та допустимими доказами наявними у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника є слушними та підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 247, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Кривошея Анатолія Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук