ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/582/25 Головуючий суддя І інстанції Сухоруков І.М.
Апеляційне провадження № 33/818/1561/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря Вакули Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 07 серпня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Люботинського міського суду Харківської області від 07.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 11.05.2025 приблизно о 23 год. 11 год. в м. Люботин на вул. Духовській та на вул. Слобожанській в районі буд. 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Shineray XY200GY-6C» д.н. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, яку поліцейські здійснювали за допомогою проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення звукового сигналу. Автомобіль було зупинено шляхом переслідування та блокування. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», який дав результат 0,94 проміле.

У діях водія є порушення п.п. 2.9а, 2.4 ПДР України. Відповідальність за дані діяння передбачена ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 07.08.2025 в частині визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, ОСОБА_1 посилається на те, що дії працівників поліції є незаконними, у тому числі щодо законності підстав зупинення його транспортного засобу та складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не встановлено яким саме транспортним засобом він керував 11.05.2025 та безпідставно його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за керування ним автомобілем стані алкогольного сп`яніння, оскільки в день події у цій справі він керував мотоциклом.

В своїй апеляційній скарзі та окремому клопотанні ОСОБА_1 також просив поновити йому пропущений процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді Люботинського міського суду Харківської області від 07.08.2025 у цій справі, посилаючись на те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції участь не приймав, копію оскаржуваної постанови сторона захисту отримала лише 13.08.2025, а тому він не мав об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу у строк, передбачений чинним законодавством.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судові засідання від 24.10.2025 та 19.11.2025 ОСОБА_1 та захисник Дягілєв О.В. не з`явились, але останні були належним чином повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, місце та час апеляційного розгляду, про що свідчать відомості рекомендованих повідомлень про вручення адресатам поштових відправлень (судових повісток) 19.09.2025, 07.11.2025 та 06.11.2025 (а.с.42, 51, 52).

Апеляційний суд також зазначає, що судові повістки на ім`я ОСОБА_1 направлялись за адресою, яку він особисто зазначив в своїй апеляційній скарзі (а.с.31).

Крім того, ОСОБА_1 та захисник Дягілєв О.В. також повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, місце та час апеляційного розгляду шляхом отримання ними судових повісток в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки отримання судових повісток у додатку «Viber» на номери мобільних телефонів, які містяться в матеріалах справи, зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с.31) та заяві адвоката Дягілєва О.В. від 28.05.2025 (а.с.19), що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28 (а.с.39, 40, 45, 46).

Тобто, судом апеляційної інстанції виконані усі можливі процесуальні заходи щодо виклику ОСОБА_1 та захисника Дягілєва О.В. в судове засідання до Харківського апеляційного суду.

Належить також зазначити, що матеріали справи, у тому числі апеляційна скарга та клопотання Ширіна Є.О. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, не містить вимоги апелянта щодо розгляду справи в суді апеляційної за участю сторони захисту.

Відповідних клопотань не надходило і на час апеляційного розгляду, тобто станом на 19.11.2025.

Апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 та захисник Дягілєва О.В. також не приймали участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, хоча сторона захисту повідомлялась про місце, дату і час судового розгляду.

Крім того, до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило від ОСОБА_1 та захисника Дягілєва О.В. будь-яких клопотань про відкладення судових засідань, які були призначені на 24.10.2025 та 19.11.2025.

Суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Люботинського міського суду Харківської області від 07.08.2025 у цій справі, але в жодне судове засідання в суд апеляційної інстанції так і не з`явився, не надавши будь-яких відомостей щодо поважності причин своєї неявки. Цих відомостей не надано і захисником Дягілєвим О.В.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

За таких обставини, апеляційний суд, враховуючи наявність достатніх відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та захисника Дягілєва О.В. про місце, дату і час апеляційного розгляду, які в судове засідання не з`явились та клопотань про відкладення судового розгляду не подавали, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний перегляд оскаржуваної постанови без участі апелянта та його захисника, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, у звязку з чим апеляційний суд не перевіряє оскаржувану постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 07.08.2025 в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову лише в частині визнання його винуватості за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.9«а».

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, і так само ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) та керує транспортним засобом.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі -Інструкція, затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок, затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 ).

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, й проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №838464 від 12.05.2025; протоколі про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 №327691 від 12.05.2025; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11.05.2025 (далі направлення на огляд водія від 11.05.2025); роздруківці тесту проведеного за допомогою Drager Alcotest 6820, прилад ARLМ-0158; на відеозаписі, які містяться на оптичному носії інформації - DVD-диску.

Зокрема, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №838464 від 12.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 11.05.2025 року о 23 год 11 хв. в м. Люботин по вул. Духовській керував транспортним засобом «Shineray XY200GY-6C», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 (прилад ARLM-0158), результат 0,94 ‰ (а.с.1).

При цьому, у цьому протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 особисто ним підписаний та він зазначив: «Згоден» (а.с.1).

Зазначені вище відомості протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується відомостями роздруківки тесту проведеного за допомогою «Drager Alcotest 6820» (прилад ARLМ-0158), з якої вбачається, що за наслідками проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» (тесту №412), проведеного 11.05.2025 о 23 год. 34 хв., встановлено результат 0,94 ‰ (а.с.4).

З відомостей направлення на огляд водія від 11.05.2025 вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.7).

Згідно відомостей акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням результату проходження огляду від 11.05.2025, огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager 6820» проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 наступних ознак алкогольного сп`яніння: ярко виражений запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду складає 0,94 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, про свідчить його особистий підпис у відповідній графі (а.с.8).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння фіксувалось працівниками поліції у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП за допомогою технічних засобів відеозапису, які долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів, які містяться які містяться на оптичних носіях інформації - трьох DVD-дисках (а.с.10). Зокрема, з відеозаписів вбачається, що у темну пору доби (23 год. 09 хв.) працівники поліції на службовому автомобілі із увімкненими проблисковими маячкам синього і червоного кольору, а також із застосуванням звукового сигналу, переслідуються мотоцикл під керуванням під керуванням ОСОБА_1 , який не реагує на вимогу поліцейських щодо зупинки свого транспортного засобу. На останню вимогу працівника поліції ОСОБА_1 зупинився та його рух було заблоковано, після чого до водія підійшли поліцейські. Водій керував транспортним засобом без шолому (відеофайл «Відео WhatsApp, дата_ 2025-05-12 о 07.43.26_1677b07f», «Відео WhatsApp, дата_ 2025-05-12 о 07.43.48_03859b96»). Після чого працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що його було зупинено через порушення комендантської години та керування транспортним засобом без мотошолому (відеофайл «VID33F-00-0041», починаючи з 01 хв. 42 сек. відеозапису). В подальшому ОСОБА_1 розстібає свою куртку, з випадає банка. Водій пояснює, що це банка «Рево». На запитання поліцейського ОСОБА_1 відповів, що в цей день він вживав також вживав «Рево» (відеофайл «VID33F-00-0041», починаючи з 02 хв. 50 сек. відеозапису).

Крім того, з інших відеозаписів вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору «Drager» чи у закладі охорони здоров`я, а також роз`яснив водію, що він може відмовитись від проходження огляду. При цьому, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатору «Drager» (відеофайл «VID34F-00-0042», починаючи з 00 хв. 18 сек. відеозапису). В подальшому працівник поліції працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 процедуру проходження огляду з допомогою спеціального технічного засобу «Drager» та повторно повідомив йому причину зупинки транспортного засобу, з чим погоджувався ОСОБА_1 погоджувався, а також зазначив, що не зупинявся на вимогу працівників поліції, оскільки керував мотоциклом без шолому (відеофайл «VID34F-00-0045», починаючи з 02 хв. 18 сек. відеозапису). Поліцейський також повідомив ОСОБА_1 , що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме наявний запах алкоголю з порожнини роту та він має почервоніння очей, у зв`язку з чим працівник поліції повторно запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. ОСОБА_1 зазначив, що погоджується пройти огляд на місці (відеофайл «VID34F-00-0045», починаючи з 03 хв. 23 сек. відеозапису).

З відеозапису (відеофайл «VID34F-00-0045», починаючи з 00 хв. 01 сек. відеозапису) вбачається, що ОСОБА_1 надана можливість самостійно вибрати мундштук, перевірити його цілісність, працівниками поліції зроблено контрольний забір повітря та проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager», результат якого виявився позитивним та склав 0,94 проміле. З цими результатами ОСОБА_1 погодився, внаслідок чого працівники поліції роз`яснили водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП та постанова за ч.5 ст.121 КУпАП, з чим також погодився останній.

На інших відеозаписах зафіксовано, що в подальшому працівниками поліції було запрошено ОСОБА_1 до службового автомобіля для складання адміністративних матеріалів, але через відсутність інтернет зв`язку було прийнято рішення поїхати до відділу поліції, з чим погодився ОСОБА_1 . При цьому, під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 погоджувався із вчиненими правопорушеннями, надав усні пояснення, а також не висловлював свої зауваження щодо дій працівників поліції. Після чого, працівниками поліції ознайомлено ОСОБА_1 із складаними протоколами про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП та постановою за ч.5 ст.121 КУпАП, з якими ОСОБА_1 погоджувався, а також останньому надана можливість надати свої письмові пояснення у цих процесуальних документах (відеофайли «VID34F-00-0047»-«VID36F-00-0069»).

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, як матеріали справи про адміністративне правопорушення, так і апеляційна скарга не містять відомостей про зворотне, а тому, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та суб`єктивними, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній постанові, є законними, належним чином обґрунтованими та вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у працівників поліції підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням та незаконності дій поліцейських при складанні адміністративного матеріалу у цій справі, апеляційний суд зазначає наступне.

З відомостей вищезазначених відеозаписів вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівника поліції через порушення останнім комендантської години (події починаються з 23 год. 09 хв.) та керування мотоциклом без мотошолому.

Окрім цього, апеляційний суд також бере до уваги відомості копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4708723 від 12.05.2025 (далі - постанова серії ЕНА №4708723 від 12.05.2025), якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальної за ч.5 ст.121 КУпАП та з якої вбачається, що 11.05.2025 о 23 год. 10 хв. по вул.Чайковського у м.Люботин ОСОБА_1 керував мотоциклом (мопедом) без мотошолома, чим порушив п.2.3 «г» Правил дорожнього руху. З цією постановою ОСОБА_1 ознайомлено (а.с.3).

Матеріали цієї справи не містять відомостей про оскарження стороною захисту цієї постанови серії ЕНА №4708723 від 12.05.2025 в установленому законом порядку, у зв`язку з чим вона набрала законної сили. Цих відомостей не надано стороною захисту і до початку апеляційного розгляду.

Крім того, з відомостей долучених відеозаписів та письмових доказів у справі вбачається, що:

- під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено;

- сам водій повідомляв працівникам поліції, що він вживав алкогольні напої у день події у цій справі;

- працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» чи у закладі охорони здоров`я, а також роз`яснили водію, що він може відмовитись від проходження огляду;

- водій погодився пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатору «Drager», а також після проходження якого погодився з його результатами, який складав 0,94 проміле;

- протягом усього часу ОСОБА_1 не висловлював будь-якої своєї незгоди щодо дій працівників поліції та добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, надавав свої усні і письмові пояснення, визнавав свою вину, а також йому роз`яснювалися працівниками поліції його процесуальні права та ознайомлено з усіма адміністративними матеріалами.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою, але ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю і не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі щодо внесення недостовірних відомостей до протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №838464 від 12.05.2025, серії ЕПР1 №327691 від 12.05.2025.

Також належить врахувати, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник Дягілєв О.В. скористались своїм процесуальним правом на подачу заяви до правоохоронних органів, в порядку ст.214 КПК України, щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 ,ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій/бездіяльності керівництва патрульної поліції при розгляді скарг на дії працівників поліції, що складали адміністративний матеріал у цій справі.

Цих відомостей не надано стороною захисту і суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження своєї версії щодо незаконності дій працівників поліції, у тому числі щодо зупинки транспортного, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративного матеріалу у цій справі, а також зазначення поліцейським недостовірних відомостей в протоколах про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів за цією справою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, що містяться у доказах, які долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів ОСОБА_1 в цій частині.

За таких обставин, твердження апелянта про незаконність дій працівників поліції, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими та суб`єктивними.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не встановлено, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 11.05.2025 приблизно о 23 год. 11 год. по вул. Духовській у м. Люботин, є безпідставними, оскільки в мотивувальній частини оскаржуваної постанови судом зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Shineray XY200GY-6C» д.н. НОМЕР_2 , що повністю відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №838464 від 12.05.2025.

При цьому, зазначення судом першої інстанції, що «автомобіль» було зупинено шляхом переслідування та блокування, на переконання апеляційного суду, є явною опискою, яка може бути в подальшому виправлена судом першої інстанції.

Разом з цим, зазначені обставини, у даному конкретному випадку, не спростовують висновки суду щодо керування ОСОБА_1 своїм транспортним засобом (мотоциклом) «Shineray XY200GY-6C» д.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння 11.05.2025 приблизно о 23 год. 11 год. по вул. Духовській у м. Люботин, тобто порушення ним вимог 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Більш того, належить також зазначити, що нормами чинного КУпАП, а саме ст.294 цього Закону, не передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції може скасувати оскаржувану постанову та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є суб`єктивною і безпідставною.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам статей 23, 33 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Разом з цим, належить звернути увагу суду першої інстанції на наявність вищезазначеної описки у другому реченні першої абзацу мотивувальної частини постанови, яка може бути усунута шляхом прийняття відповідної постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Люботинського міського суду Харківської області від 07 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 задовольнити, поновивши цей процесуальний строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 07 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков