Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/672/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Гайдар Н. І.
Категорія - 121 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вако Михайла Юрійовича на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці, та стягнено судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 22.09.2025 о 11:35 год. в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, на а/д Н-01 Київ-Знам`янка 242 км, керуючи мікроавтобусом марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI, номерний знак НОМЕР_2 , здійснював перевезення пасажирів в кількості 11 чоловік, використовуючи автомобіль для отримання прибутку, який не пройшов обов`язковий технічний контроль для транспортних засобів, які підлягають такому контролю, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п.31.3.б ПДР, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Вако М.Ю. просить скасувати постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2025, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог щодо скасування постанови суду зазначив, що працівником поліції не доведено наявність події і складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що обов`язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкта обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ № 176 від 18 липня 1997року(далі - Правила).

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MERCEDES- BENZ SPRINTER 211 CDI, номерний знак НОМЕР_2 є загальний легковий - загальний пасажирський, повна масса 3000.

Викладені в протоколі факти та додані матеріали не підтверджують, що транспортний засіб мікроавтобус марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI, номерний знак НОМЕР_2 , відноситься до об`єктів обов`язкового технічного огляду.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 не являється підприємцем.

Окрім цього, повторність вчинення протягом року аналогічного правопорушення повинна безумовно підтверджуватися безпосередньо самою постановою про накладення адміністративного стягнення, яка має бути завіреною належним чином, зокрема, повинна бути належним чином засвідчена та містити інформацію про набрання чинності, а також суду повинна бути надана інформація, що вказана постанова не оскаржувалась чи навпаки.

До протоколу про адміністративне правопорушення копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 - 3 ст.121 КУпАП долучена не була, а отже суд безпідставно кваліфікував дії водія за ознакою повторності.

Крім того, до апеляційної скарги надано копію постанови про відкриття провадження, з якої вбачається що адвокат Вако М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржує постанову серії ЕНА № 5650266 від 05.09.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду справи представник ОСОБА_1 адвокат Вако М.Ю. вимоги поданої апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за таких обставин.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №461490 від 22.09.2025, витягом з адмінпрактики та довідкою від 23.09.2025, виданою інспектором САП взаємодії з громадянами Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, відповідно до яких ОСОБА_1 , постановою ЕНА №5650266 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, відеозаписом.

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 31.3 б) ПДР України ПДР України.

Апеляційний суд не погоджується з відповідними висновками та вважає, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано та досліджено всі обставини справи, що в свою чергу призвело до передчасного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 4 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 121 КУпАП встановлює відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є вчинення одного із порушень, передбачених ч. 1-3ст.121 КУпАП, повторно протягом року.

При складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівники поліції керуються Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до п. 3 розділу І зазначеної Інструкції повторність правопорушення повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

При дослідженні матеріалів справи було встановлено, що відповідно до витягу з адмінпрактики та довідки від 23.09.2025, виданою інспектором САП взаємодії з громадянами Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, 05.09.2025 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №5650266, про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП ( а.с. 2, 3 ), що і стало підставою для складання даного протоколу за ч. 4 ст. 121 КУпАП від 22.09.2025 року.

До апеляційної скарги додано копію постанови про відкриття провадження, з якої вбачається що адвокат Вако М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржує вказану постанову серії ЕНА № 5650266 від 05.09.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Тобто, станом на момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП 22.09.2024 ще не набрала законної сили постанова серії ЕНА № 5650266 від 05.09.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП оскільки на даний час вона оскаржується в районному суді, а відтак у його діях відсутня повторність вчинення правопорушення протягом року.

Інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, повторно протягом року, суду не надано.

Відповідно до вимог п. 31.3 б Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, які беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі всіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, які використовують для перевезення пасажирів або вантажів за плату за отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з оплатою прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до вимог ч. ч.7,8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

-для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

-для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

-для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Однак, до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП, не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , підлягає обов`язковому технічному контролю, в тому числі копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та доказів, які підтверджують, що після закінчення строку дії попереднього обов`язкового технічного контролю його повторно не пройдено.

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , дійсно є автомобілем таксі чи автомобілем, що використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та відповідає умовам, визначеним статтею 35 Закону України «Про дорожній рух», підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №461490 від 22.09.2025, не додано жодних пояснень осіб, які знаходились в транспортному засобі під керування ОСОБА_1 , з приводу того, що вони сплатили грошові кошти за надання послуг перевезення, а також пояснення самого ОСОБА_1 .

Навпаки з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції спочатку зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , повідомивши, що він зупинений на мобільному блок посту і відповідно до ст. 32 ЗУ «Національної поліції України», останній повинен надати для перевірки військово облікові документи. Після надання ОСОБА_1 військового квитка, поліцейський повідом про необхідність проведення огляду транспортного засобу, у зв`язку з відпрацюванням.

Оглянувши салон транспортного засобу працівник поліції перерахував пасажирів, які в ньому знаходились, повідомив, що зайняті місця обладнані для відпочинку водія, однак жодних запитань чи уточнень з приводу того, що водій виконує пасажирські перевезення з метою отримання прибутку не здійснював.

Разом з тим апелянтом вірно зазначено, що викладені в протоколі факти та додані матеріали не підтверджують, що транспортний засіб мікроавтобус марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI, номерний знак НОМЕР_2 , відноситься до об`єктів обов`язкового технічного огляду, а відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 не являється підприємцем.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 4 ст. 121 КУпАП, як повторність правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою "внутрішнього переконання" чи системою "поза межами розумного сумніву", який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів порушення ОСОБА_1 вимог п. 31.3 б ПДР України, та відповідно, наявність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Вако Михайла Юрійовича задовольнити частково.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко