Справа № 635/4801/25
Провадження № 3/635/2239/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

особи, яка притягується

до відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Агаєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2025 року о 23-25 год. за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Пісочин, вул.Квартальна, 3, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою DRAGER ALKOTEST ARLJ 0157 та в медичному закладі відмовилась під службовий портативний відеореєстратор. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що вона разом з друзями поверталися з гостей та, під`їжджаючи додому, їх почав зупиняти автомобіль з блискавками. Оскільки вони подумали, що їх зупиняють ТЦК, її хлопець, який був за кермом, вийшов з авто і пішов, а вона пересіла за кермо. Зазначила, що їм не повідомили причини зупинки, проігнорували її вимоги про надання правової допомоги. Тому вона відмовилась проїхати до медзакладу для проходження огляду. Крім того, їй було лячно кудись їхати, бо на вулиці вже була ніч і таксі вона не викличе. На місці зупинки транспортного засобу вона також відмовилась проходити огляд, оскільки їй не відомо, що там у них був за пристрій. Додала, що за кермом була не вона, а її хлопець, проте не повідомила про це працівників поліції, скільки злякалась за нього.

Захисник ОСОБА_1 захисник Агаєва С.М. в судовому засіданні надані пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Просила закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки екіпаж поліції що складав протокол, вказаний автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 не зупиняв, а був викликаний поліцією охорони, що нібито зупинила автомобіль під її керуванням, і під диктовку лейтенанта поліції ОСОБА_2 ці працівники склали рапорт. Так, згідно файлу IMG 2348.MP4 відео з реєстрації автомобіля поліції, автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER д.н.з. НОМЕР_2 було зупинено о 22:30:33 годині 17.06.2025 року, тобто до комендантської години. Таким чином, законної та правомірної підстави зупинки транспортного засобу в час до настання комендантської години у розумінні приписів ст. 35 «Про національну полінію у працівників поліції не було, оскільки водієм вище вказаного транспортного засобу не порушувались правила дорожнього руху, автомобіль не мав ознак участі в ДТІІ та був справним, вказаний транспортний засіб не перебував у розшуку. Також на доданих до суду матеріалів справи відсутні докази керування автомобілем саме водієм ОСОБА_1 , де працівники поліції при зупинці мали повідомити водія ким та з яких підстав він зупиняється, а тому і подальші вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння, які зафіксовані іншими працівниками поліції вже через годину з завершення першого відеофайлу (о 23:30), як і сама безпідставна зупинка транспортного засобу є незаконною. З огляду на невірні дані зупинки в протоколі про адміністративне правопорушення міститься невірна інформація про час зупинки, яка спростовується файлами відеофіксації подій, а тому є неправдивою (автомобіль був зупинений о 22:30 годині до настання комендантської години), тому вказані докази є неприпустимими та незаконними доказами у справі. Крім того, ствердження працівників поліції про наявні ознаки пересування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 є безпідставними та не підтверджуються жодним доказом. Тобто є лише припущеннями працівників поліції. Додала, що працівниками поліції не роз`яснені належним чином правові наслідки складання протоколу та не було своєчасно роз`яснено право на звернення до адвоката, а вимогу особи надати таку можливість було навмисно проігноровано, що є неприпустимим грубим порушенням. Крім того, зазначає, що відеозапис не є безперервним.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 365078 від 18.06.2025 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 не проводився, у зв`язку з відмовою останньої;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР ОКНЛ від 18.06.2025 року, в якому зазначено про те, що огляд ОСОБА_1 не проводився;

- рапортом поліцейського роти УПО в Харківській області сержанта поліції К.Путятіна, в якому він зазначає, що 17.6.2025 року о 23-25 год. в ході патрулювання району ним було зупинено автомобіль Мітсубісі, д.н.з. НОМЕР_2 , який пересувався в комендантську годину. В ходу перевірки документів у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого було викликано екіпаж Байрак 36 для складання адміністративного протоколу за даним фактом правопорушення;

- копією посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 ;

- довідкою ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, відповідно до якої, ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 10.08.2012 року, яке вона надала для перевірки в додатку «Дія». Посвідчення водія не вилучалось;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля. Працівниками поліції було оголошено, що причиною зупинки транспортного засобу є керування автомобілем під час комендантської години. Оскільки у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, їй було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я. Працівниками поліції також було роз`яснено її права та наслідки відмови від проходження огляду. При цьому ОСОБА_1 жодного разу за час спілкування з працівниками поліції не оспорювала факту керування нею транспортним засобом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, виходячи з наступного.

Наданий суду відеозапис є безперервним та в достатній мірі відтворює обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

З зазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовилася від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. На щ9о працівниками поліції було роз`яснено, що при відмові водія від проходження огляду та виявлення стану алкогольного сп`яніння буде складений протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Отже, ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія, будучи учасником дорожнього руху, зобов`язана знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, зокрема, обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння, а також наслідки відмови від такого огляду.

Суд критично оцінює доводи захисника щодо відсутності доказів стану сп`яніння ОСОБА_1 . Суд зазначає, що ознаки сп`яніння виявляються безпосередньо поліцейським при спілкуванні з водієм, що є підставою для обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд.

Відповідно до п.2, п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735.

З приводу доводів захисника про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу суд зазначає, що під час дії воєнного стану на території України поліцейські залучені до операції з оборони України, в тому числі шляхом перевірки документів громадян. Таким чином, у поліцейських наявні диспозитивні повноваження на перевірку документів водіїв.

Згідно з п. 10 Порядку № 1456 «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби.

На підставі викладеного, в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Суд вважає безпідставними посилання захисника на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З наданого суду відеозапису вбачається, що остання у темну пору доби перебуває за кермом транспортного засобу, а поруч, на пасажирському сидінні перебуває інша особа. За весь час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не оспорювала факту керування нею транспортним засобом. Пояснення останньої, надані в судовому засіданні про те, що за кермом перебував її хлопець, який залишив автомобіль, не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Також неспроможними є доводи сторони захисту щодо не роз`яснення ОСОБА_1 її прав та ненадання можливості скористатися послугами захисника. З наданого відеозапису вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено права ОСОБА_1 та на її зауваження, що вона бажає залучити адвоката, працівником поліції було повідомлено, що це її право і вона може це зробити. Однак, ОСОБА_1 жодних дій по залученню захисника вчинено не було.

Дослідженням наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Даних, які б спростовували докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не представлено.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На переконання суду, сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь її вини, особу порушника, стосовно якої даних, які б з негативного боку її характеризували, суду не надані, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає останню адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (Протокол серія ЕПР 1 № 365078; Отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; Код класифікації доходів бюджету 21081300; Код за ; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0020001) в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 24.11.2025 р.

Суддя О.М. Якішина