Провадження №: 3/752/4695/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

27.04.2025 о 00:10 у м. Києві по вул. Антоновича, 50, ОСОБА_1 керував транспортним засобом (електричним самокатом) у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 7510 (прилад № ARLM-0292). Результат тесту з показником 1,22 % проміле роздруковано на пристрої Drager mobile printer № ARLK-0083.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діяхОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР 1 № 312881 від 27.04.2025, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376 з відміткою про відеофіксацію;

- картка обліку адміністративного правопорушення;

- роздруківка з приладу Drager mobile printer № ARLK-0083, приєднаного до приладу Alcotest 7510 від 27.04.2025, яким зафіксовано вимір 1,22 % проміле в організмі за наслідками проведення перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 6820 з відміткою уповноваженого працівника поліції про відмову від підписання;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений відносно ОСОБА_1 ;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейського (записані на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина України, йому роз`яснено йому права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Також вбачається, що цей протокол ОСОБА_1 підписувати відмовився, про що у протоколі міститься відповідна відмітка.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, хоча до суду викликався повісткою, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, проте надіслав до суду письмові пояснення, згідно з якими клопотав перед судом про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через порушення процедури огляду водія та недостатність доказів, з наступних мотивів:

- він не є водієм в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, а самокат, яким він керував не є транспортним засобом відповідно до цього ж пункту;

- у протоколі відсутня ідентифікація транспортного засобу, а саме: не вказана потужність двигуна, модель, державний номерний знак, VIN-код, інформація про власника тощо;

- порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: не було зафіксовано об`єктивних ознак сп`яніння у його поведінці, поліцейським не було здійснено огляду вмісту банки, яку тримав в руках ОСОБА_1 ,

- відсутності порушення мови та інших ознак алкогольного сп`яніння, окрім запаху алкоголю з порожнини рота, про яку вказали поліцейські;

- поліцейськими не було роз`яснено права та обов`язки та не повідомлено про його право вимагати надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу;

- поліцейським не було перевірено дату останнього калібрування приладу, який використано, що викликає обґрунтовані сумніви в достовірності результатів вимірювання через потенційно істотну похибку;

- поліцейським не було вручено другий примірник акту огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимоги п. 10 розділу ІІ Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015;

- поліцейським було порушено Закон України "Про захист персональних даних", оскільки при внесенні персональних даних ОСОБА_1 , останній припустив, що застосунок при візуальному огляді нагадує месенджер "WhatsApp".

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності викликалася до суду неодноразово, реалізувала право на ознайомлення з матеріалами справи, подала пояснення по суті, суд (суддя) дійшов висновку про доцільність розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Розглядаючи цю справу про адміністративне правопорушення, суд (суддя) зазначає наступне.

Статтею 266 КУпАП унормовано, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пункт п. 2.5 Правил дорожнього руху встановлює обов`язок водія пройти огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.

Згідно з п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку №1103).

Пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією № 1452/735.

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом п. 3-7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Ретельно дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, детально вивчивши пояснення ОСОБА_1 , суд (суддя) не віднайшов підстав для закриття провадження у справі, адже досліджені докази у їх сукупності об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху та рухався на електросамокаті проїзною частиною вул. Антоновича 27.04.2025 у нічний час доби у м. Києві, де його зупинили працівники поліції та виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови і запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим до нього була застосована процедура огляду на стан сп`яніння. За допомогою спеціального приладу - газоаналізатора було встановлено наявність стану алкогольного сп`яніння, заперечень щодо результатів огляду у ОСОБА_1 не виникло, а тому відбулося документування події адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час чого роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, доводи і заперечення ОСОБА_1 оцінюються як такі, що носять формальний характер та спрямовані на ухилення від відповідальності.

Виявлення ознак алкогольного сп`яніння є дискреційними повноваженнями працівників Національної поліції України щодо учасників дорожнього руху.

ОСОБА_1 не був позбавлений права вимагати від патрульних поліцейських надати йому для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на місці проходження огляду, тоді як у працівників поліції, без відповідної вимоги, такого обов`язку не виникло, адже ОСОБА_1 не вимагав представити йому ці документи.

Щодо тверджень про те, що ОСОБА_1 не було вручено примірник акта огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суд (суддя) зазначає, що за приписами п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Відеозапис не місить моменту, який би фіксував обставини вручення ОСОБА_1 примірника такого акта.

З урахуванням заперечень, суд (суддя) виходить з того, що примірник такого акта йому дійсно не було вручено.

Проте, невручення цього акту не оцінюється як грубе порушення процедури огляду водія або ж істотне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, суд (суддя) виходить з того, що такий акт не є документом, що встановлює права та обов`язки, не є основоположним документом, який встановлює істотні юридичні факти та тягне за собою правові наслідки. У цій справі документом, який тягне за собою юридичні наслідки для особи, є протокол про адміністративне правопорушення, наявність якого, за умови його направлення до належного органу до розгляду, тягне за собою набуття правового статусу учасника судового провадження, відповідно породжує процесуальні права та обов`язки, може мати наслідком постановлення судового рішення про притягнення до відповідальності, накладення стягнення.

З урахуванням викладеного, ці заперечення відхиляються.

За змістом Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному, визнається учасником дорожнього руху.

Транспортним засобом за приписами вказаних Правил визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Визначаючи громадянина ОСОБА_1 як особу, яка може бути на законних підставах притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд (суддя) керується приписами Правил дорожнього руху, Законом України "Про дорожній рух", Законом України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" та виходить з того, що керуючи навіть легким персональним електричним транспортним засобом, громадянин ОСОБА_1 перебував учасником дорожнього руху та зобов`язаний був дотримуватися вимог Правил дорожнього руху в частині тверезості.

Так, приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них.

Згідно зі ст. 1 цього Закону легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, коли він рухався проїзною частиною вулиці на електросамокаті популярного сервісу оренди електросамокатів, що є неспростовним фактом. У зв`язку з цим цей самокат, виходячи з приписів Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів", працівниками поліції правомірно ідентифіковано як електричний транспортний засіб.

У разі незгоди з такими твердженнями ОСОБА_1 слід було представити суду документи, які вказують на інакші характеристики електросамокату, яким він керував, проте останній цього не зробив, незважаючи на неодноразові відкладення розгляду справи в суді, а тому його заперечення у цій частині відхиляються як безпідставні.

Заперечення в частині недійсності результатів газоаналізатора, адже до дати наступного калібрування залишалося 12 днів, судом (суддею) також оцінюються критично, оскільки відомості про порядок проходження газоаналізатором Alcotest 6820 необхідного калібрування з першоджерела подано не було (як-то інструкції від виробника із засвідченим перекладом або ж від органу сертифікації в Україні, офіційних відомостей від Управління патрульної поліції у м. Києві про проходження повірки і калібрування тощо). Крім того, суду (судді) не доведено належними і достовірними доказами та обґрунтованими переконаннями, що покажчик калібрування є визначальним для правильності роботи приладу, який було використано для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Цим Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Газоаналізатори виробництва концерну "Drager Alcotest" (Німеччина) тривалий час перебувають в експлуатації органами Національної поліції України, а тому можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 "Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями", що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за № 1417/29547, встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, за змістом якого для газоаналізаторів такий термін становить один рік.

Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 слід вважати такими джерелами права, які встановлюють юридичні наслідки, що мають значення для оцінки обставин, які є суттєвими для повного і всебічного розгляду цієї справи.

Зважаючи на все викладене вище, заперечення ОСОБА_1 відхиляються й останній визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення суд (суддя) керується специфікою санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (доводиться даними Управління патрульної поліції у м. Києві, отриманими на запит суду (судді), а легкий персональний електричний транспортний засіб, яким він керував, не вимагає наявності посвідчення водія для керування ним.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено у п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

З урахуванням того, що керуючи електросамокатом, керування яким не вимагає наявності посвідчення водія, ОСОБА_1 не виступав у статусі водія, адміністративне стягнення щодо нього має бути застосовано лише у виді штрафу.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень ОСОБА_1 , суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025).

Керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави.

Стягнути зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення, в частині стягнення судового збору - Державна судова адміністрація.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко