Справа №583/1893/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Семенова О. С.
Номер провадження 33/816/1012/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Кислої Ю. М., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/1893/25 за апеляційною скаргою представника потерпілого СОБИНИ П. М. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.05.2025, якою провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

представника потерпілого адвоката Собини П. М.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат СОБИНА П. М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події правопорушення ДТП, яка сталася о 14:51 в м. Охтирка на пров. Харківському 21.04.2024, оскільки ДТП відбулося 21.04.2024 близько 17:50. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений незаконно, так як у справі відсутня постанова про закриття кримінального провадження.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.05.2025 провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 21.04.2024 о 14 год. 51 хв. в м. Охтирка на пров. Харківському, керуючи автомобілем «Renault» д. н. з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Батюка, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen» д. н. з. НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, та допустив зіткнення з цим автомобілем. Внаслідок ДТП учасники події отримали тілесні ушкодження, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а їх власники матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.11 ПДР.

Зважаючи на те, що на момент винесення постанови суддею суду першої інстанції з дня вчинення правопорушення сплив строк накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, то провадження в справі закрито суддею на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_2 не був присутній під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення 15.05.2025, копію постанови отримав 28.07.2025, а апеляційна скарга подана його представником 29.07.2025, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи представника потерпілого Собини П. М., який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

За змістом приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, крім іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З наявного в матеріалах справи про адміністративне правопорушення витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000305 від 21.04.2024 вбачається, що 21.04.2024 близько 17:45 начальник сектору дотримання прав людини Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись головною дорогою на автомобілі «Volkswagen Touareg», р. н. НОМЕР_2 , не вибравши безпечної швидкості руху на перехресті вул. Батюка та пров. Харківський в м. Охтирка Сумської області, допустив зіткнення з автомобілем «Renault Lodgy», р. н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виїжджав з другорядної дороги. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

20.03.2025 слідчим СУ ГУНП в Сумській області на адресу Охтирського РВП ГУНП в Сумській області направлені копії матеріалів вказаного кримінального провадження для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за порушення ним п. 16.11. ПДР під час ДТП, що мала місце 21.04.2024.

30.04.2025 інспектором Охтирського РВП ГУНП в Сумській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 315974 відносно ОСОБА_3 , а саме, що він 21.04.2024 о 14 год. 51 хв. в м. Охтирка на пров. Харківському, керуючи автомобілем «Renault» д. н. з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Батюка, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen» д. н. з. НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, та допустив зіткнення з цим автомобілем. Внаслідок ДТП учасники події отримали тілесні ушкодження, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а їх власники матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.11 ПДР.

Розглянувши вказаний протокол, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що викладені поліцейським у протоколі фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 ДТП знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим визнала його винним за ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрила на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 за вказаних обставин не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, оскільки під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000305 від 21.04.2024 встановлено, що ДТП відбулося 21.04.2024 близько 17:45 год., а не о 14:51 год., як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Вчинення ДТП 21.04.2024 саме близько 17:45, окрім вказаного вище витягу з ЄРДР, об`єктивно підтверджується протоколами допиту потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (пасажира та водія т/з «Renault» д. н. з. НОМЕР_1 ).

Тобто, невірно вказаний час ДТП у протоколі про адміністративне правопорушення є технічною неточністю, яка стосується лише формального елемента складання документа. Однак, така помилка не спростовує факту вчинення ДТП, не змінює його характеру та не усуває наслідків події. Неправильне зазначення часу не впливає на наявність чи відсутність складу правопорушення, оскільки час події не є кваліфікуючою ознакою ст. 124 КУпАП.

Наявні в справі докази узгоджено та однозначно підтверджують правильний час ДТП близько 17:45. Ці докази є належними, допустимими і достатніми для встановлення фактичних обставин події, незалежно від того часу ДТП, який вказаний поліцейським під час складання протоколу. У сукупності вони дозволяють достеменно встановити подію правопорушення, механізм його вчинення та участь у ньому особи, що притягається до відповідальності.

Отже, сама по собі неточність у протоколі щодо часу вчинення правопорушення, за умови, що всі інші обставини встановлені вірно та ніким не заперечуються, не може бути вагомою підставою для визнання протоколу недійсним, оскільки об`єктивна істина у справі встановлюється не єдиним документом, а на підставі всієї сукупності доказів, які у даному випадку підтверджують факт і обставини ДТП.

У цьому контексті варто зазначити, що суд не має права самостійно редагувати викладені в протоколі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08).

Однак вказана вище правова позиція ЄСПЛ стосується випадків, коли уповноважені на розгляд справ про адміністративні правопорушення особи на власний розсуд визначають підпункт пункту чи пункт ПДР або ж у інший спосіб редагують фабулу адміністративного правопорушення, що не має відношення до фактичних обставин даної справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою прямо вказано, що ОСОБА_3 21.04.2024, керуючи т/з, при виїзді на перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався головною дорогою, та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР. Тобто, ОСОБА_3 був обізнаний про всі складові правопорушення та не був позбавлений можливості ефективно здійснювати свій захист. Зміст протоколу був доступним і передбачуваним для ОСОБА_3 , що стосувалося його наслідків, виражений із достатньою точністю та давав змогу регулювати свою поведінку, що не суперечить принципу правової визначеності.

Вказані обставини залишилися поза увагою судді суду першої інстанції, унаслідок чого були істотно порушені процесуальні норми КУпАП, що у свою чергу перешкодило ухваленню законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251, ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Ухвалення суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. ЄСПЛ неодноразово вказував, що «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Оскільки суддею суду першої інстанції не надана належна правова оцінка усім наявним в справі доказам (як окремо кожному доказу, так і в їх сукупності), тому постанову не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, у зв`язку з чим це рішення підлягає скасуванню через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права і порушення норм процесуального права.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_3 21.04.2024 близько 17:45 год. в м. Охтирка на пров. Харківському, керуючи автомобілем «Renault» д. н. з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Батюка, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen» д. н. з. НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, та допустив зіткнення з цим автомобілем, внаслідок чого учасники події отримали тілесні ушкодження, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а їх власники матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР, що відповідає дослідженим фактичним обставинам справи і, крім наведених вище доказів, також об`єктивно підтверджується висновком комплексної судової інженерно-транспортної та фототехнічної експертизи № КСЕ-19/119-24/10949 від 07.08.2024, згідно якого в діях водія автомобіля «Renault Lodgy», р. н. НОМЕР_1 , вбачаються порушення вимог п. 16.11. ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 16.11 ПДР, згідно яких на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Разом з тим, згідно ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через 3 місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч. 3-6 цієї статті.

Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: п. 7 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на те, що правопорушення вчинене 21.04.2024, при цьому в справі відсутня інформація про те, що відносно ОСОБА_3 вносилися відомості до ЄРДР і відповідне кримінальне провадження було закрито, то строк накладення стягнення сплинув 21.07.2024, внаслідок чого після скасування постанови судді від 15.05.2025 провадження у справі стосовно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити представнику потерпілого СОБИНІ П. М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.05.2025.

Апеляційну скаргу представника потерпілого СОБИНИ П. М. задовольнити.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.05.2025 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права і порушення норм процесуального права, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов