ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 05 серпня 2025 року о 15 год. 30 хв. в м.Кам`янське водій ОСОБА_2 керував автомобілем DAF ХF 105.460 державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton державний номерний знак НОМЕР_2 по вулиці Тритузна на перехресті з вулицею Портова (буд. 1а), при повороті ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль Toyota RAV4 державний номерний знак НОМЕР_3 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачене адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вказує на незаконність та необґрунтованість постанови, винесеної з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, під час розгляду справи суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, не призначив експертизу, та не розглянув об`єктивно клопотання про закриття справи.

Посилається на те, що він рухався відповідно ПДР по головній дорозі та здійснював поворот ліворуч. Водій автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 рухався по дорозі, на який встановлено знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», але він не виконав вимоги знаку «Дати дорогу» та зупинився вже після того як виникло зіткнення з транспортним засобом (ліве заднє колесо), що призвело до ДТП.

Зазначає, що він врахував габарити транспортного засобу, яким керував, а також те, що на дорозі, на яку він повертав встановлено знак «Дати дорогу» та безпечно виконував поворот ліворуч, але водій автомобіля Toyota не надав йому перевагу, що призвело до зіткнення з заднім колесом транспортного засобу, яким керував апелянт.

Він викликав працівників поліції, які при складання схеми місця ДТП не встановили дійсного розташування транспортних засобів в момент зіткнення, оскільки автомобілі стояли вже у іншому місці.

Також працівники поліції не врахували, що відповідно до ПДР, термін безпечний інтервал це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху та не з`ясували, що водій автомобіля Toyota не виконав вимог знаку «Дати дорогу».

У своїх поясненнях він зазначає, що заїжджаючи по головній дорозі на підйом до мосту, зачепив заднім колесом на причепі автомобіль Toyota , а саме під час здійснення повороту ліворуч та зауважив, що можна було уникнути ДТП, якби автомобіль Toyota стояв не так близько до радіусу повороту причепу.

Матеріали адміністративного правопорушення, зокрема протокол та схема не містять відомостей, що він під час здійснення повороту ліворуч рухався по зустрічній смузі, що свідчить про здійснення ним повороту ліворуч виключно рухаючись по своєї смузі. В той час, як на схемі не відображено, що він, здійснюючи поворот ліворуч, опинився на зустрічній смузі, тобто причиною ДТП стало саме те, що водій автомобіля Toyota не виконав вимоги знаку «Дати дорогу», не надавши апелянту перевагу завершити поворот ліворуч на своїй смузі.

Звертає увагу, що схема місця ДТП є неналежним доказом, оскільки в ній відсутні обов`язкові дані визначені Розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, а саме не зафіксовано сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів, їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки, тобто поліцейський не склав схему ДТП належним чином.

Також на схемі ДТП поліцейський вказав під № 6 дорожній знак 2.1 Надати дорогу та під № 2 вказав автомобіль Toyota, тобто поліцейському було відомо, що водій автомобіля Toyota порушив знак 2.1 ПДР.

Крім того на схемі ДТП відсутні заміри ширини проїжджої частини разом з роздільними смугами, тобто відсутні об`єктивні відомості, що він, здійснюючи поворот ліворуч, опинився на смузі зустрічного руху та здійснив ДТП.

Вважає, що зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності призводять до висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулося через порушення водієм автомобіля Toyota вимог знаку 2.1 ПДР, отже в діях апелянта відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Крім того він просив суд першої інстанції призначити автотехнічну експертизу, однак постановою від 07.10.2025 суд відмовив у задоволенні цього клопотання. Уважає, що без проведення експертизи не можливо встановити дійсні обставини справи, оскільки під час складання поліцейським матеріалів справи допущено неточності, як у обставинах справи так і у схемі ДТП, що судом першої інстанції не досліджувалося.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просить:

1. Призначити по справі судову автотехнічну експертизу, провадження якої доручити експерту Дніпропетровського науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Дніпро, тупик Будівельний, 1).

2. Постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 07.10.2025 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 двічі не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про призначення експертизи, вважав постанову суду законною та обґрунтованою.

Додатково зазначив, що він стояв на Т-образному перехресті перед знаком Надати дорогу, а ОСОБА_2 повертав ліворуч і зачепив його автомобіль. Після ДТП ОСОБА_2 обіцяв йому через два тижні відшкодувати завдану пошкодженням автомобіля матеріальну шкоду, але потім відмовився платити.

Вислухавши пояснення потерпілого, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про призначення експертизи та апеляційна скарга не підлягають до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, в тому числі і заявляти клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Обов`язковими умовами призначення судової експертизи є неможливість з`ясування фактичних обставин справи з інших джерел доказів, а також пов`язана з цим потреба у професійних знаннях поза межами загальновідомих, загальнодоступних та правових знань. Ці умови безпосередньо залежать від предмета доказування у справі.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона призначається у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

При цьому, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тому з урахуванням правової кваліфікації правопорушення, фактичних обставин справи та визначення причинно-наслідкового зв`язку між ними можуть бути у повній мірі встановлені дослідженням та аналізом наявних у справі доказів.

На переконання апеляційного суду, в матеріалах провадження про адміністративне правопорушення зібрано достатньо доказів, на підставі яких можливо прийняти рішення у справі без залучення експертів.

Питання щодо необхідності призначення автотехнічної експертизи за клопотанням ОСОБА_2 розглядалося судом першої інстанції та у її призначенні було відмовлено.

Натомість сам апелянт до суду апеляційної інстанції не з`явився та не довів перед судом необхідність призначення відповідної експертизи, а апеляційний суд не вбачає наявними підстави, передбачені ст. 273 КУпАП, для обов`язкового призначення експертизи.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, наявні в матеріалах провадження, які перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 413454 від 05.08.2025, складеного щодо ОСОБА_2 , 05 серпня 2025 року о 15 год. 30 хв. в м. Кам`янське, водій ОСОБА_2 керував автомобілем DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 по вулиці Тритузна на перехресті з вулицею Портова (буд. 1а), при повороті ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачене адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Зазначено, що свідки не залучались; до протоколу додаються пояснення водіїв, схема місця ДТП, рапорт працівника поліції.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що у відповідній графі міститься власноручний підпис ОСОБА_2 .

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказано «на окремому аркуші».

Вказано, що тимчасово посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.

Протокол підписаний працівником поліції, який його складав та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та водієм ОСОБА_2 (а.с.1);

Відповідно до рапорту інспектора ВРПП Кам`янського РУП, під час несення служби було отримано виклик з кваліфікацією ДТП без потерпілих за адресою: вулиця Петровського. Прибувши на місце було встановлено, що 05.08.2025 о 15.30 годин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 , по вулиці Тритузна на перехресті з вулицею Портова (буд. 1а) при повороті ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_2 порушив п. 13.1 ПДР України, на нього було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП серії ЕПР1 № 413454. Також було встановлено, що у водія автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 відсутній страховий поліс, за що було винесено адміністративну постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 5404106 (а.с.2).

У схемі місця ДТП від 05.08.2025 зафіксовано місце розташування автомобілів DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 та Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 , місце їх зіткнення, розташування електроопори та дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу».

Зазначено, що ДТП сталася при денному освітленні місця ДТП, стан покриття проїзної частини сухий, дорожнє огородження вздовж проїжджої частин та пішохідного огородження вздовж тротуару або розділювальної смуги відсутнє, дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорогах немає, світлофорний об`єкт не працював. Вказано, що недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП немає.

Також у схемі зафіксовано пошкодження, отримані автомобілями в результаті ДТП.

В графі «Вид пригоди» вказано «ДТП».

Кількість учасників ДТП 2.

Огляд на стан сп`яніння водіїв не проводився.

Порушено пункт ПДР 13.1.

Схума місця ДТП підписана працівником поліції, який її складав та водіями- учасниками ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3).

Відповідно до пояснень водія ОСОБА_2 , 05.08.2025 приблизно о 15.30 годин в м. Кам`янське за адресою: перехрестя вул. Тритузна біля будинку № 1 та вул. Портова, рухаючись на автомобілі DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 , заїжджаючи по головній дорозі на підйом до виїзду з мосту зачепив заднім колесом на причепі автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 (під час здійснення повороту ліворуч), що якби автомобіль Toyota стояв не так близько до радіусу повороту причепа (а саме за знаком «надати дорогу») (а.с.4).

Водій ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вказав, що 05.08.2025 близько 15.30 годин в м. Кам`янське за адресою: вул. Портова, 1-а, заїжджав з мосту на вул. Тритузна, зупинився перед перехрестям, а саме перед знаком «Надати дорогу». Керував автомобілем Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 . Під час надання переваги руху, автомобіль DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 здійснював поворот ліворуч та зачепив крило і бампер його автомобіля у зв`язку з тим, що водій даного автомобіля не врахував радіус повороту причепа. В результаті ДТП було отримано механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.5).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, дійшов до висновку про правильність викладених у протоколах про адміністративні правопорушення обставин. Наявні в матеріалах провадження докази є належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху виникла дана дорожньо-транспортна пригода, оскільки він, керуючи транспортним засобом DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 , по вулиці Тритузна на перехресті з вулицею Портова (буд. 1а) в м. Кам`янське при повороті ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився перед перехрестям - перед знаком 2.1. ПДР - «Надати дорогу».

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

До апеляційних вимог особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про необхідність закриття провадження щодо нього слід віднестись критично, позаяк такі вимоги є суб`єктивним висновком сторони захисту, який не підтверджений жодним належним доказом та таким, що суперечить наявним матеріалам провадження.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило ДТП та пошкодження транспортних засобів та залишення місця ДТП при обставинах встановлених постановою судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 07.10.2025, чим він порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд відкидає як необґрунтовані доводи апелянта про те, що водій автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 не виконав вимоги знаку «Дати дорогу» та зупинився вже після того, як виникло зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_2 , що і стало причиною ДТП, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи.

Зокрема водій ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях, наданих працівникам поліції на місці ДТП власноручно зазначив, що автомобіль водія ОСОБА_1 стояв за знаком «Надати дорогу»; дорожньо-транспортної пригоди можливо було б уникнути, якби автомобіль Toyota стояв не так близько до радіусу повороту причепа (а.с.4).

Водночас, водій автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 у своїх поясненнях від 05.08.2025 вказував, що він зупинився перед перехрестям, а саме перед дорожнім знаком «Надати дорогу»; під час надання переваги у русі автомобіль DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 здійснював поворот ліворуч та зачепив крило і бампер автомобіля ОСОБА_1 , оскільки водій ОСОБА_3 на врахував радіус повороту причепу (а.с.5).

Як убачається зі схеми місця ДТП, розташування автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_3 на місці ДТП зафіксовано перед поворотом, передніми колесами напроти дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Таким чином водій ОСОБА_1 , перебуваючи на нерегульованому перехресті, виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи при цьому перешкод для руху інших транспортних засобів та надаючи перевагу у русі водію автомобіля DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Wielton д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював поворот ліворуч з вул. Тритузної на вул. Портову в м. Кам`янське. Отже апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_1 не надав йому перевагу у русі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, є надуманими.

Не спростовують висновків суду першої інстанції доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що схема місця ДТП від 05.08.2025 не містить відомостей про сліди гальмівного шляху коліс транспортних засобів, довжину слідів на ділянках з різним покриттям, координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів, ширину проїжджої частини разом з роздільними смугами тощо.

Як убачається зі схеми місця ДТП від 05.08.2025 (а.с.3), у ній, відповідно до вимог Розділу ІХ Інструкції з оформлення по ліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 за № 1395, у повній мірі зазначено необхідні фактичні дані обставин ДТП, зокрема розташування транспортних засобів після ДТП, місце зіткнення, напрямок їх руху, наявність та розташування дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу»; вказано про відсутність дорожніх знаків пріоритету на головні й другорядній дорогах, відсутність горизонтальної дорожньої розмітки проїжджої частини та відсутність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Схема місця ДТП підписана водіями учасниками ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без жодних зауважень, зокрема і щодо неналежного її оформлення. Апеляційний суд наголошує, що оцінку схемі місця ДТП надано судом у сукупності з іншими доказами по справі, а незазначення у схемі слідів гальмівного шліху колім транспортних засобів, ширини проїжджої частини разом з роздільними смугами, розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття, розташування дорожньої розмітки, у даному конкретному випадку не впливає на фактичні обставини та для вирішення питання наявності чи відсутності вини ОСОБА_2 значення не має. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.

Є неприйнятними і посилання апелянта на те, що причиною ДТП стало невиконанням водієм ОСОБА_1 знаку «Дати дорогу», оскільки такі твердження не відповідають встановленим судом обставинам справи та спростовуються наявними матеріалами справи. Крім того, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_2 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 07.10.2025 є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО