Справа № 953/1960/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 рокум. Харків

Суддя Київського районного суду міста Харкова Глос М. Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на посаді охоронця агентства «ІНЕКС», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 року о 21 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 : висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди здоров`ю потерпілій.

У судове засідання ОСОБА_1 викликався в установленому законом порядку з завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи. Однак до суду правопорушник не з`явився і про причини свого неприбуття не повідомив. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про визнання своєї винуватості, у якій він просить розглядати справу за його відсутності.

За таких обставин неприбуття до суду правопорушника, участь якого у судовому засіданні не є обов`язковою, з огляду на вимоги статей 268, 277-2, 279 КУпАП не перешкоджає розгляду судом справи.

Під час вирішення справи суд керується такими нормами процесуального права.

За змістом ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) однією з загальних засад провадження у справах про адміністративні правопорушення є законність, що передбачає застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У наведеній правовій нормі на рівні спеціального законодавства відображено закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України принцип, згідно з яким органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП до завдань провадження у справі про адміністративні правопорушення належить своєчасне, всебічне, повне, об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як унормовано у ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено судом не пізніш як через три місяця з дня вчинення правопорушення. Правовим наслідком спливу зазначеного строку є закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Наведені вище правові норми мають імперативний характер, а тому закінчення на час судового провадження строків давності притягнення до адміністративної відповідальності безумовно виключає її застосування.

Відповідний законодавчий підхід узгоджується зі сформованими Європейським судом з прав людини правозастосовчими орієнтирами щодо важливості строків давності для забезпечення правової визначеності і захисту потенційних відповідачів від невчасно заявлених вимог, яким може бути важко протистояти. Обмеження застосування юридичної відповідальності встановленими термінами покликане запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути у разі необхідності прийняття судами рішень щодо подій далекого минулого на підставі доказів, ненадійних і неповних через сплив тривалого часу (зокрема, рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, проступок, поставлений ОСОБА_1 за провину, було вчинено 07.02.2025 року. Отже, станом на зараз установлений ст. 38 КУпАП строк давності притягнення його до адміністративної відповідальності сплинув.

Разом із тим, перевіряючи факт і обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і правильність юридичної оцінки його дій, суд виходить з такого.

Домашнє насильство як один із різновидів насильства відрізняється від інших його форм тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки та пов`язані між собою.

За визначенням, закріпленим у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (надалі Закон № 2229-VIII), домашнє насильство становлять діяння (дії або бездіяльність), зокрема, фізичного або психологічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство згідно з п. 14 зазначеної вище частини статті є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, утворюють, зокрема, вчинення домашнього насильства, тобто будь-яких умисних діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо своєї дружини ОСОБА_2 задокументовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.02.2025 року серії ВАВ № 032718 (а. с. 1).

Зазначені у протоколі обставини підтверджено:

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 про те, що 07.02.2025 року приблизно о 21 год. ОСОБА_1 , будучи у нетверезому стані, спровокував сварку, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (а. с. 5);

- поясненнями ОСОБА_1 під час документування адміністративного матеріалу, в яких він визнавав факт конфлікту з дружиною після вживання спиртних напоїв і висловлювань на її адресу нецензурною лайкою, водночас стверджував, що фізичної сили щодо потерпілої не застосовував (а. с. 6);

- даними рапортів інспектора сектору протидії домашньому насильству ВП ХРУП-1 ГУНП в Харківській області (а. с. 2-3).

На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності і взаємозв`язку суд установив факт сварки ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_2 , що була вчинена за місцем їх спільного проживання і супроводжувалася словесними образами та погрозами розправою. Така агресивна поведінка ОСОБА_1 , з урахуванням також його нетверезого стану, викликала у потерпілої відчуття емоційної невпевненості і завдала шкоди її психічному здоров`ю. Отже, дії ОСОБА_1 становили домашнє психологічне насильство у розумінні п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII.

Зазначені вище дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства психологічного характеру, що завдало шкоди здоров`ю потерпілої.

Отже, діяння, поставлене ОСОБА_1 за провину, дійсно мало місце, воно містить склад адміністративного правопорушення й отримало правильну юридичну оцінку. За таких обставин суд пересвідчився у відсутності передбаченої п. 1 ст. 247 КУпАП реабілітуючої підстави для закриття провадження у справі, що є більш сприятливою для особи і за наявності підлягала б безумовному застосуванню незалежно від спливу строків давності.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку давності накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, 283, 284 ,247 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає чинності після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, як що її не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття остаточного рішення за підсумками апеляційного перегляду.

Суддя М. Л. Глос