Унікальний номер справи 752/3887/25
Номер апеляційного провадження 33/824/4370/2025
Суддя суду першої інстанції С.І. Дячук
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

23 жовтня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Грінцовим Іваном Володимировичем, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

зареєстрованого в

АДРЕСА_2 ,

про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку звідсутністю складу адмінісgj тративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854918 від 29.01.2025, ОСОБА_2 19.11.2024 о 21 годині 40 хвилин, в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1, керуючи автомобілем «FordFocus» д/н/з НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «HyundaiSonata» д/н/з НОМЕР_2 та автомобілем «Lincoln MKZ» д/н/з НОМЕР_3 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.12.1, п. 13.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Суд прийнявши до уваги висновок експерта № СЕ-19/111-25/24503-ІТ від 02.06.2025 за результатами проведення автотехнічної експертизи за участі автомобілів «FordFocus» д/н/з НОМЕР_1 , «HyundaiSonata» д/н/з НОМЕР_2 та «Lincoln MKZ» д/н/з НОМЕР_3 , аналізуючи дослідженні та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги положення ст. 62 Конституції України, прийшов до переконання про недоведеність вини водія ОСОБА_2 у порушенні ним п. 12.1, п. 13.1 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, потерпіла особа ОСОБА_1 через свого представника Грінцова І.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним в порушенні правил дорожнього руху, що потягло за собою пошкодження транспортних засобів з заподіянням матеріальних збитків та притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи наявні фактичні дані, які містять докази вини ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні ДТП. Зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 854918 від 29.01.2025, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_1 , письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3 .

Апелянт зауважує, що наданий висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки грунтується на «умовно-достовірному експертному дослідженні» отже він не міг бути прийнятим судом до уваги при вирішенні питання про вину ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху та скоєнні ним правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Окрім того, апелянт просить стягнути витрати на правову допомогу.

Представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Грінцов І.В., підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити з викладених у ній доводів з урахуванням пояснень, наданих суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, постанову суді просив залишити без змін як законну та обгрунтовану.

Переглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278,280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251,252КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано не буоло.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбаченуст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_2 19.11.2024 о 21 годині 40 хвилин, в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1, керуючи автомобілем «FordFocus» д/н/з НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata» д/н/з НОМЕР_2 та автомобілем «LincolnMKZ» д/н/з НОМЕР_3 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушенне передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він 19.11.2024 о 21 год. 45 хв. керуючи автомобілем «HyundaiSonata» д/н/з НОМЕР_2 по пр. Академіка Глушкова та рухаючись в сторону вул. Дмитра Луценка (в сторону Жилянського моту) зупинився на пішоходному переході по якому пешеходи переходили дорогу. Світлофор в той момент часу не працював. Зупинившись та пропускаючи пешеходів, він почув позаду звук гальмів і відчув удар ззаду. Вийшовши з автомобіля він побачив інший автомобіль, який в нього в`їхав, це був «FordFocus» д/н/з НОМЕР_1 , після чого викликав працівників поліції (а.с. 30).

Згідно пояснень ОСОБА_4 , він 19.11.2024 о 21 год. 40 хв., керуючи автомобілем «LincolnMKZ» д/н/з НОМЕР_3 у м. Києві по Кільцевій дорозі зупинився перед пішоходним переходом, щоб пропустити пішохода, який переходив дорогу по зебрі. Світлофор було вимкнено, він не працював. Через декілька секунд почув свист тормозів автівки позаду та відчув удар в задню праву сторону свого автомобіля. Також автомобіль, що в`їхав в його автомобіль, протаранив і автівку, що стояла перед пішоходним переходом праворуч. Вийшовши з автівки та поцікавившись станом інших учасників дорожньої пригоди, було з`ясовано, що у автомобілі «Ford Focus» д/н/з НОМЕР_1 , що вїхав в його автомобіль, окрім водія присутня ще вагітна дівчина, яка перебувала у шоковому стані. Викликав швидку допомогу та поліцію (а.с 32).

Згідно пояснень ОСОБА_2 , він 19.11.2024 о 22 год. 00 хв. керуючи автомобілем «FordFocus» д/н/з НОМЕР_1 у м. Києві по Великій Окружній дорозі, рухаючись по проспекту Академіка Глушкова в сторону вул. Дмитра Луценка, їхав з низькою швидкістю та поганою видимістю за відсутнім освітленням на вулиці та світлофорами. Автомобіль «HyundaiSonata» д/н/з НОМЕР_2 почав різко пропускати пішоходів. Через високий та плотний трафік, він не зміг уникнути ДТП. Він намагався зупинитися ближче до лівої сторони дороги та був зажатий між двома автмобілями. Так як автомобіль «HyundaiSonata» д/н/з НОМЕР_2 був ближче до пішоходного переходу, на якій були люди, він зробив маневр ліворуч з тормозінням. Автомобіль «LincolnMKZ» д/н/з НОМЕР_3 був у мертвій зоні, через що, довелося маневрувати та відбувся дотик з автомобілями двома сторонами (а.с. 31).

Відповідно до п. 2.3. б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно схеми місця ДТП вбачається, що ДТП, яке мало місце в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1 зафіксовано зіткнення трьох автомобілів «HYUNDAISONATA» н.з. НОМЕР_2 , «LINCOLNMKZ» н.з. НОМЕР_3 , «FORDFOCUS» н.з. НОМЕР_1 . Зіткнення автомобілів сталося перед пішоходним переходом (а.с. 29).

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.11.2024. старшим слідчим СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві капітаном поліції Юрченко О.В. о 23 год. 10 хв. Розпочато огляд дорожньо-транспортної пригоди в присутності відіїв ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Зафіксовано пошкодження автомобілів:

- «FORD FOCUS» н.з. НОМЕР_1 деформація капоту, правого переднього крила, правої передньої фари, заднього бампера зліва, ліве заднє крило, лобове скло, подушки безпеки;

- «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_2 деформація бамперу зліва, ліве заднє крило;

- «LINCOLN MKZ» н.з. НОМЕР_3 деформація правого заднього крила, правої задньої дверки (а.с. 17-25).

Згідно довідки старшого лейтенанта поліції Куделі В.С. від 16.12.2024 матеріали перевірки ІПНП № 54888, 548881 від 19.11.2024 направлено начальникові Управління парульної поліції в м. Києві для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповіальності винної особи по даним матеріалам, за порушення пунктів Правил дорожнього руху України.

Згідно рапорту поліцейського 2 р 1 № 3 з (ОПБ) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Максима Василівського 19.11.2024 о 21 год. 49 хв. отримано виклик від чергового «Київ 55» про «ДТП з потерпілими» за адресою: Кільцева дорога. Прибувши за вказаною адресою було виявлено ТЗ «FORD FOCUS» н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , в авто на задньому сидінні знаходилась його дружина гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, яку було госпіталізовано до лікарні. Зі слів водія ОСОБА_2 , керуючи транспртним засобом, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями які зупинилися перед пішоходним переходом для надання дороги пішоходу, а саме автомобілі «HYUNDAISONATA» н.з. НОМЕР_2 , «LINCOLNMKZ» н.з. НОМЕР_3 (а.с. 16).

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «FORDFOCUS» н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, зокрема, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями марки «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_2 та «LINCOLN MKZ» н.з. НОМЕР_3 .

Таким чином, враховуючи пояснення учасників ДТП, місце зіткнення автомобілів, розташування транспортних засобів після ДТП та характер механічних пошкоджень автомобілів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FORD FOCUS» н.з. НОМЕР_1 , порушив п. 13.1 Правил доржнього руху України, здійснив зіткнення з автомобілями, що зупинились (не перебували у русі) перед пішохідним переходом, що потягло за собою пошкодження транспортних засобів з заподіянням матеріальних збитків.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_2 мав можливість запобігти ДТП, оскільки такий об`єктивно міг і мав бачити перешкоду у русі, а саме автомобілі марки «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_2 , «LINCOLNMKZ» н.з. НОМЕР_3 , які зупинилися перед пішоходним переходом для надання дороги в русі пішоходам які переходили дорогу, а тому саме його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням даної події.

Щодо наявного в матеріалах справи висновку експерта № СЕ-19/111-25/24503-ІТ від 02.06.2025, який суддею взято як доказ відсутності вини ОСОБА_2 в пошкодженні автомобілів та у заподіянні збитків, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що даний висновок був проведений відповідно до постанови суду від 02.04.2025.

В даному випадку висновок експерта № СЕ - 19/111-25/24503 - ІТ від 02.06.2025 не свідчить про дотримання ОСОБА_2 правил дорожнього руху, експертне дослідження слід вважати умовно - достовірним, як зазначив експерт у висновку. Але, відповідно до вказаного висновку експерт дійшов висновку про невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам пункту 13.1 ПДР, що перебуває у причинному зв`язку з винекненням ДТП.

Саме в діях водія ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки саме він здійснив зіткнення з нерухомим автомобілем марки «HYUNDAISONATA» н.з. НОМЕР_2 , та в подальшому з нерухомим автомобілем «LINCOLNMKZ» н.з. НОМЕР_3 , які зупинилися перед пішоходним переходом для надання дороги пішоходам які переходили дорогу. Що стосується відповіді експерта викладеної у варіанті 2, то суд апеляційної інстанції оцінює її критично, оскільки і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 категорично заперечують участь в зазначених обставах автомобіля ВМW. Сам ОСОБА_2 , надаючи пояснення працівникам поліції 19.11.2024 про автомобіль ВМW не згадував, а зазначав лише про автомобілі марки «HYUNDAISONATA» та «LINCOLNMKZ».

Таким чином, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП при том, що ОСОБА_2 скоїв зіткнення з нерухомим автомобілем марки «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_2 , та в подальшому з нерухомим автомобілем «LINCOLN MKZ» н.з. НОМЕР_3 , які зупинилися перед пішоходним переходом для надання дороги пішоходам які переходили дорогу. Суд не виклав мотивів щодо не врахування ним відповіді на питання за варіантом 1, де пояснення усіх учасників ДТП фактичено співпадали і експертом було встановлено невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 13.1 ПДР.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за № 14 зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР, а саме він, як водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, що призвело до його зіткнення з нерухомим автомобілем марки «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_2 , та в подальшому з нерухомим автомобілем «LINCOLN MKZ» н.з. НОМЕР_3 , які зупинилися перед пішоходним переходом для надання дороги пішоходам які переходили дорогу, що потягло за собою пошкодження автомобілів та заподіяння збитків.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але підстави для накладення на нього адміністративного стягнення відсутні через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Так правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 19.11.2024, тобто станом на 23.10.2025 закінчився тримісячний строк передбачений законом для накладення на особу адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому, закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зі змісту положень 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні ПДР провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події або складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону. За своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою. Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність визнання вини.

У зв`язку з викладеним, оскільки постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови апеляційним судом та в апеляційному порядку встановлена вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак на момент винесення постанови апеляційним судом закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У апеляційній скарзі апелянт також просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу та при цьому посилається на норми ЦПК України.

Однак, апеляційний суд зауважує, що правовідносини у провадженні в справах про адміністративні правопорушення регулюються нормами КУпАП.

Оскільки КУпАП не передбачає відшкодування витрат на правничу допомогу за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення, отже такі витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Грінцовим Іваном Володимировичем, задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року скасувати та винести нову постанову наступного змісту.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач