ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 28 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мирноград Покровського району Донецької області, громадянина України, працюючого інспектором поліції ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, водій ОСОБА_1 , 28.09.2025 о 03:02 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького (Каруни), 121 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори співробітників патрульної поліції № 470305, № 470287, № 470377, № 471986. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом самостійно відшукано та зібрано додаткові докази, та не встановлено їх походження.

Вказує, що його не було повідомлено про проведення будь-якої відеозйомки на боді камеру, обставини, які давали поліцейському право вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні, а тому огляд є недійсним.

Також зазначає, що перед складанням протоколу йому не були роз`яснені його права, не доведеним є факт керування транспортним засобом

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суд виходив з того, що ОСОБА_1 керував трансопртним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд не погоджується, вважає його таким, що не відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Так, суд першої інстанції послався на те, що відеозаписами зафіксовано оголошення працівником поліції водію ОСОБА_1 підстави для його зупинки: «Рух транспортного засобу під час дії комендантської години», а також враховуючи ведення на території України бойових дій та введення в Україні воєнного стану, зупинення транспортного засобу працівниками поліції з метою його візуального огляду на предмет наявності заборонених предметів, є достатньою підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

В свою чергу, апеляційним судом встановлено, що на відеозапис не містить даних які б вказували на те, що працівники поліції дійсно зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а навпаки вказує на те, що коли працівники поліції підїхали транспортний засіб Тойота кемри стояв припаркований та не рухався, хто саме керував транспортним засобом ідентифікувати немає можливості.

Також, з іншого відеозапису, яке починається через 6 хвилин після того, як працівники поліції зупинились, вбачається, як працівники поліції підходять до транспортного засобу, вбачається, що за кермом перебуває ОСОБА_1 а на пасажирському сидінні сидить його дружина.

Враховуючи пояснення, надані ОСОБА_1 під час судового засідання в суді першої інстанції щодо того хто саме керував транспортним засобом, та проміжок часу в 6 хвилин між відеозаписами, апеляційний суд вважає не доведеним той факт, що саме ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом.

Крім того, відповідно до ст. 35 Закону України Про Національну поліцію передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Він нерозривно пов`язаний з моментом вчинення правопорушення, що підтверджується зазначеною статтею Закону України «Про Національну поліцію», оскільки в ній йдеться про підстави за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби які рухаються, і так само містить обов`язок поліцейського повідомити водію про причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Судом першої інстанції не враховано, що для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки, за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху може поставити під сумнів подальші дії працівників поліції.

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції під час його руху, а тому й твердження, зазначені в рапорті працівника поліції, про те, що транспортний засіб Тойота кемри було зупинено відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ Про національну поліцію не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, що підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння та при складанні протоколу, не було належно роз`яснено його права, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що свідчить про істотне порушення прав ОСОБА_1 на захист при складанні протоколу.

Крім того, ст. 266 КУпАП передбачено вимоги щодо проведення огляду на стан спяніння.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, суд першої інстанції послався на те, що наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 , у якого поліцейським виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), на неодноразові пропозиції працівника поліції поводив себе зухвало та агресивно, що можливо зафіксувати як відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», так і в умовах медичного закладу.

Однак з таким твердження апеляційний суд погодитись не може.

З переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції дійсно пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння, однак останній не відмовлявся від проходження такого огляду, зазначав працівниками поліції про те, що він не керував транспортним засобом та просив надати відеозапис, який підтверджував би факт керування транспортним засобом, однак працівником поліції було відмовлено останньому у задоволенні клопотання пославшись на те, що ОСОБА_1 заявив таке клопотання не в письмовому вигляді.

Апеляційний суд зазначає, що згідно ст. 268 КУпАП водій має право знайомитися із усіма матеріалами по справі, в тому числі із показаннями свідків, має право ознайомлюватися із фото- відео- фіксацією події (правопорушення). Також водій має право надавати пояснення із приводу порушення, а також надавати докази своєї невинуватості, звертатися за правовою допомогою адвоката. При цьому, норми Закону не передбачають обов`язковості надання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи саме в письмовому вигляді.

Таким чином, навіть на усне клопотання поліцейський зобов`язаний навести та пред`явити водію конкретні докази того, що водій порушив певні вимоги ПДР, це може бути пояснення свідків, наявність фото- чи відео фіксації, одних показань поліцейського недостатньо.

В свою чергу, в даному випадку, працівником поліції незаконно відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в наданні йому відеозапису на якому б було зафіксовано факт керування транспортним засобом та порушення ПДР України.

Враховуючи таку поведінку працівника поліції, посилання суду на те, що на неодноразові пропозиції працівника поліції ОСОБА_1 поводив себе зухвало та агресивно, що можливо зафіксувати як відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», так і в умовах медичного закладу, є такими, що не узгоджуються з обставинам справи.

З відеозапису видно, що саме незаконністю дій працівників поліції була викликана така поведінка ОСОБА_1 , порушуючи його право на захист.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є недоведеним, працівником поліції було порушено процедуру, передбачену ст. 266 КУпАП, огляду на стан сп`яніння, а тому такий огляд слід вважати недійсним.

Також, зазначені вище істотні порушення права ОСОБА_1 на захист дає підставу апеляційному суду для визнання всіх здобутих працівниками поліції у справі даних і документів недопустимими доказами в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева».

У сукупності з наведеним та встановленими діями працівників поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративні правопорушення по звинуваченню за ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції свідчать про їх упереджене ставлення до водія та формальний підхід до оформлення матеріалів, а подальше встановлення «ознак сп`яніння» суб`єктивним і упередженим.

З огляду на зазначене, дії працівників поліції не можуть вважатися правомірними, а складені ними процесуальні документи не є належними та допустимими доказами у справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 28 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун