ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7152/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу від 06.09.2025 року серії ЕПР1 № 445049, 06.09.2025 року о 01 год. 40 хв. в м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 23, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 528І» з д.н.з. НОМЕР_1 не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський подав за допомогою проблискового маячка червоно-синього кольору та звукового сигналу. Був зупинений шляхом блокування на автозаправці WOG за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 17-В, чим порушив п. 2.4. ПДР - невиконання водіями вимоги про зупинку, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У судові засідання, які були призначені на 05.11.2025 року та 24.11.2025 року, особа, яка притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зазначені вимоги ОСОБА_1 не виконав, чим проявив неналежну процесуальну поведінку. А також враховуючи те, що в даному випадку явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не є обов`язковою, з огляду на положення, встановлені статтею 268 КУпАП, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідальність на підставі ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає при невиконанні водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445049 від 06.09.2025 року за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.с. 1-2), відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 4).

На дослідженому у судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля та вимагав від водія вийти з транспортного засобу, зазначаючи при цьому, що водій не зупинився на законну вимогу працівника поліції. Водій ОСОБА_1 пояснив, що він не бачив та не чув, аби працівники поліції подавали йому сигнал про зупинку.

У подальшому на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції повідомив що підставою для вимоги про зупинку стало те, що водій ОСОБА_1 неодноразово проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, у комендантську годину.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так й іншими особами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 122-2, 251, 252, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя: Л.М. Осіпенко