Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 949/1499/25

Провадження № 33/4815/957/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Міщук Л.А.,

захисника Дмитренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дмитренко О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 жовтня2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАПта накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22 червня 2025 року о 17 год. 50 хв. в м. Дубровиця по вул. Юрія Колесника, 45 керував транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 та проходження такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Дмитренко О.О. просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події, розглянувши справу поверхнево, а висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи, та не відповідають її фактичним обставинам.

Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення додані акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений о 18:15 та направлення на огляд водія транспортного засобу, складене о 18:17 год., однак відеозаписом спростовується факт складання вказаних документів та надання їх ОСОБА_1 для ознайомлення, оскільки згідно відеозапису, в цей час поліцейський не складає жодного документу, а лише з`ясовує обставини справи та спілкується з ним. Наголошує, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки він поводить себе спокійно, врівноважено, адекватно, чітко відповідає на всі питання патрульних поліцейських, виконує їх вимоги, висловлює свої заперечення, жодних порушень координації рухів у нього немає, мова зрозуміла, рухи чіткі та скоординовані, шкірний покрив обличчя має природне забарвлення, тому вважає, що підстав пропонувати йому огляд не було. Доводить, що в порушення вимог Інструкції, поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що в свою чергу вказує на надуманість інкримінованого особі стану алкогольного сп`яніння.

Зазначає і про недопустимість відеозаписів, долучених до матеріалів справи, оскільки вони не відображають відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, складання протоколу та інших матеріалів справи, ознайомлення та підписання їх останнім. Наголошує, що з відеозаписів не вбачається факту керування та зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не проінформовано його про причину зупинки, оскільки з матеріалів справи не прослідковується, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити. Разом з тим, вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_1 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки в даній справі, на її думку, мають місце виключні підстави, зокрема те, що ОСОБА_1 проходить військову службу на контрактом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , яка призначена для ведення штурмових дій та постійно задіяна у веденні бойових дій та виконанні спеціальних завдань на сході України, а посада ОСОБА_1 передбачає обов`язкову наявність водійського посвідчення у зв`язку з необхідністю керування військовими автомобілями та автомобілями спеціального призначення під час бойових завдань. Крім того він наразі є єдиним водієм у військовій частині з великою кількістю відкритих категорій та можливістю керувати широким спектром військової техніки.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 09 жовтня 2025 року без його участі (а.с.101).

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови суду. Адвокат Дмитренко О.О. отримала копію постанови в системі «Електронний суд» 11.10.2025 року (а.с.131).

Апеляційна скарга сформована захисником в системі «Електронний суд» 21.10.2025 року (а.с.107).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи захисника Дмитренко О.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд також не проводився (а.с.6);

- відеофайлом, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (файл 0225, час 14:30 та файл 0225 час 01:30), а також визнання ОСОБА_1 факту перебування в стані алкогольного сп`яніння (файл 0225, час 04:30);

- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серї ЕПР-1 № 369672 від 22.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відсторонено від керування т.з. до повного витвереження (а.с.7).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Так, суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобі та у медичному закладі зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Із цих записів також вбачається, що особа, зафіксована на відеозаписі, співпадає із особою правопорушника ОСОБА_1 та даний факт ніким не спростовувався, працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Таким чином доводи захисника про те, що відеозаписи, наявні в матеріалах справи, є недопустимими доказами, на увагу суду не заслуговують,

Судом також не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 , що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не відповідають матеріалам справи. Зокрема, із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що сам ОСОБА_1 прямо повідомляє патрульним про те, що перебуває у стані сп`яніння (файл 0225, час 04:30). Таке визнання особи, незалежно від зовнішніх поведінкових проявів, є самостійною та достатньою підставою для проведення огляду відповідно до ст.266 КУпАП.

Доводи про те, що з відеозаписів не вбачається факту керування та зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також твердження про відсутність підстав для зупинки, спростовуються матеріалами справи. Так, у справі наявний запис з відеореєстатора працівників поліції, на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .. На відео відображено як рух автомобіля, так і подальшу його зупинку поліцейськими, що повністю спростовує твердження про відсутність фіксації керування (файл IMG _1071).

Також, матеріали справи містять копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5044976 від 22.06.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.2(б) ПДР, згідно якої 22.06.2025 року о 17:50:10 у м. Дубровиця на вул. Юрія Колесника, 45 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час здійснення повороту, що і стало законною підставою для його зупинки (а.с.4).

Отже, твердження про відсутність порушення ПДР та неправомірність зупинки є безпідставними, а доводи про нібито відсутність доказів керування спростовуються як відеозаписами, так і офіційною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи про можливість незастосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними та суперечать вимогам закону.

Так, санкція ч.1 ст.130 КУпАП має імперативний характер і передбачає обов`язкове застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не надаючи суду права на його зменшення, заміну чи невиконання. Законодавство не містить жодних положень, які б дозволяли суду відмовитися від застосування цього виду стягнення у зв`язку з наявністю «виключних підстав».

Всі інші апеляційні доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції даної статті. На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Дмитренко О.О. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Дмитренко О.О. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович