Справа № 204/9497/25
Провадження № 3/204/2297/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у по АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В :

09 вересня 2025 до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2025 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437204 від 29 серпня 2025 року зазначено, що 29 серпня 2025 року о 01 годині 30 хвилин по вул. Братів Горобців 31 у м. Дніпрі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen E-Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

06 жовтня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Чернишова Г.В. про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на технічний засіб, який долучено до матеріалів справи, а саме: відеореєстратор «7omai», за допомогою якого здійснено відеозапис керування транспортним засобом, а тому є неналежним та недопустимим доказом у справі і не повинен братися до уваги. Вказує, що доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять, оскільки з даного відозапису встановити особу не є можливим, оскільки автомобіль припаркований, а на місці водія перебував ОСОБА_1 , поруч із яким знаходиться інший громадянин України. Крім того, з наданого відеозапису убачається, що ознаки сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, взагалі жодним поліцейським за 11 хвилин відеозапису не встановлювалися. Більш того, з наданих відеозписів убачається, що диспетчеру було повідомлено, що було зупинено авто Volkswagen E-Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , однак протокол про адміністративне правопорушення складений щодо керування автомобілем Volkswagen E-Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , тим паче складений працівником іншого екіпажу патрульної поліції ОСОБА_2 , яка не була на місці від початку. Також, вказаний працівник складає рапорт, який не був на місці події від самого початку та який не має відношення до дій патруля, яким було зупинено авто. Отже, за кермом якого саме «Volkswagen e-Golf» перебував ОСОБА_3 в той час, коли до нього підійшов співробітник патрульної поліції не відомо, оскільки відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 437204, суперечить відомостям, викладеним у самому протоколі ЕПР1 № 437204 та рапорті. Зазначає, що зупинений державний номерний знак НОМЕР_2 , Volkswagen E-Golf, є особливою відміткою, відомості про що внесені до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , а отже підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

03 листопада 2025 року на адресу суду надійшло уточнене клопотання адвоката Чернишева Г.В. про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В даному клопотанні додатково вказав, що відповідно до рапорту працівника поліції, співробітником поліції був зупинений транспортний засіб «Volkswagen e-Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте будь-які причини зупинки співробітником поліції вказаного автомобіля ні в цьому рапорті, ні в протоколі серії ЕПР1 № 437204 не зазначено. Також, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається зафіксованого вчинення будь-якого порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , що свідчило б про причини зупинки автомобіля, а тому підстави вимагати від ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп?яніння були відсутні. Тому, очевидно, що у вказаній справі відсутні належні докази на підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу, а відтак підстави на подальше складання адміністративного протоколу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП були відсутні.

У судовому за засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, адвокат останнього Чернишов Г.В. підтримав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Обґрунтування надав аналогічні тексту клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Чернишова Г.В., доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Приписами ч. ч. 2-4 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, зокрема, з відеозапису бодікамер № 473806, 47093 (0:00 хвилин та далі), що працівник поліції починає спілкування з ОСОБА_1 біля його автомобіля, не роз`яснюючи йому причину зупинки та не вказуючи останньому на порушення ним ПДР, а вказуючи на пізню годину та пропонуючи йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частина 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Натомість суд зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 вказав на те, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування та подальші дії, зокрема щодо проходження огляду на стан сп`яніння, є неправомірними.

Разом з цим, Верховний Суд у своїй постанові від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а вказав на те, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

На підтвердження доказів керування ТЗ ОСОБА_1 працівниками поліції було долучено диск із відеозаписом з бодікамер № 473806, 47093, а також із відеозаписом з відеореєстратору «7omai», однак останній не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437204 від 29 серпня 2025 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках у своїй постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17 зазначив про те, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 437204 від 29 серпня 2025 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, суд доходить висновку, що цей доказ є неналежним та недопустимим, а тому судом не береться до уваги.

З огляду на викладене матеріали справи доказів керування транспортним засобом Volkswagen E-Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , так само, як доказів вчинення ним будь-якого порушення Правил дорожнього руху, що свідчило б про причини зупинки автомобіля, матеріали справи не містять.

Крім того, суд зазначає, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно з вимогами п. п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі за текстом Порядок), огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті вказано, що у ОСОБА_1 встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, які не реагують на світло, що стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, однак із запису бодікамер № 473806,470937 убачається, що поліцейськими жодним чином не було встановлено у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, тільки одразу після зупинки при перевірці документів працівником поліції було задане питання: «алкогольні напої сьогодні вживали?», ОСОБА_1 відповів: «ні, не вживав», на що працівник поліції одразу запропонував останньому пройти на стан сп`яніння, а ОСОБА_1 відповів відмовою (1:58 та далі).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відомості,, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті поліцейського, суперечать зафіксованим обставинам у відеозаписі із бодікамер та не узгоджується між собою.

Щодо доводів адвоката про зупинений транспортний засіб та на транспортний засіб, щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення повинен міститися транспортний засіб (марка та модель), а також номерний знак.

Згідно із п. 30.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Виготовлені номерні знаки підлягають державній реєстрації відповідно до Порядку виготовлення та обліку номерних знаків для транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 774 від 25 липня 2023 року.

Водночас, п. п. 3 та 4, Розділу 1 Порядку замовлення, видачі та обліку номерних знаків транспортних засобів, що виготовляються на індивідуальне замовлення їх власників, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №174 від 11 березня 2016 року, передбачено, що індивідуальні номерні знаки дійсні виключно на території України. Для участі в міжнародному русі використовуються номерні знаки, що відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух. Комбіноване використання реєстраційних номерних знаків транспортних засобів та індивідуальних номерних знаків, закріплених за певним транспортним засобом, забороняється.

Разом з цим, п. п. 6 та 7, Розділу 4 вищевказаного Порядку визначено, що відомості про перезакріплення індивідуального номерного знака, а також про транспортний засіб та його власника вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Розгляд заяви про перезакріплення індивідуального номерного знака, його перезакріплення та видача нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу здійснюються в день звернення замовника до ТСЦ МВС, при цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підлягає заміні, а в графу «Особливі відмітки» нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вноситься інформація про індивідуальний номерний знак.

Як убачається з відеозапису бодікамер № 473806,470937, працівниками поліції будо зупинено транспортний засіб Volkswagen E-Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , а протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437204 від 29 серпня 2025 року та рапорт поліцейського складено на транспортний засіб Volkswagen E-Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , без зазначення індивідуального номерного знаку 00001, що не дає можливості ідентифікувати, що це є одним транспортним засобом.

З огляду на викладене, встановити яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 неможливо, оскільки відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті поліцейського, суперечать відомостям із відеозапису з бодікамер, що долучено до матеріалів справи.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною доти, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд позбавлений можливості за відсутності належних, об`єктивних та допустимих доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, встановити винність чи невинність особи у вчинені адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 266, 268, 283-285, 287, 289 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя А.І. Приваліхіна