П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2025 Справа №607/22227/25 Провадження №3/607/8064/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю захисника Терлюка О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 849046 від 21.10.2025 вбачається, що 14.10.2025 о 09 год 10 хв в м. Тернопіль по вул. В. Винниченка, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив навчальний процес, що виражалось у нецензурній лайці на уроках, ігнорування зауважень педагогічного колективу, чим порушив вимоги ст. 173 КУпАП, однак не досяг 16-річного віку, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 , чим вчинила правопорушення передбачене ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи у її відсутності.

Захисник Терлюк О.Я. у судовому засіданні підтримав подані ним заперечення, у яких просив провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити, у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заперечень зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить ознак об?єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення, а саме: не конкретизовані норми законодавства, якими передбачені обов?язки щодо виховання дитини та які вимоги порушено. У той же час у протоколі про адміністративне правопорушення серії БАД № 849046 від 21.10.2025 при викладі обставин вчинення правопорушення відсутнє посилання на відповідну норму закону (ст. 150 Сімейного кодексу України та її частину), не зазначено, в чому саме полягало невиконання гр. ОСОБА_1 батьківських обов?язків щодо належного виховання свого неповнолітнього сина, тоді як саме в протоколі про адмінправопорушення мають бути зазначені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення, що є обов?язковою складовою об?єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ, згідно яких «закон вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто регулювати його положеннями свою поведінку». А також, у протоколі не наведено які саме обов?язки не виконує ОСОБА_1 щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання свого сина, від яких конкретно обов?язків, передбачених законодавством, вона ухилялася, а також не зазначено конкретні наслідки таких дій, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обов?язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його сина, в яких його діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 за якою вона притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БАД № 849046 від 21.10.2025 зазначено, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір?ю якого є ОСОБА_1 порушив навчальний процес, що виражалося у нецензурній лайці на уроках, що було кваліфіковано працівниками поліції, як невиконання батьківських обов?язків ОСОБА_1 , за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 184 КУпАП, однак не зазначено які саме її дії чи бездіяльність могли стати результатом такого невиконання батьківських обов?язків за умови перебування дитини саме на території навчального закладу. Разом з тим, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. В порушення зазначених вимог, матеріали справи не містять допустимих доказів, які б підтвердили, що 24.10.2025 близько 9:10 год в м. Тернопіль по вул. Володимира Винниченка мати ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов?язків щодо виховання та догляду свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого її малолітній син ОСОБА_3 порушив навчальний процес, що виражалося у нецензурній лайці на уроках, ігнорування зауважень педагогічного колективу. Аналізуючи вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення серії БАД № 849046 від 21.10.2025 складений відносно ОСОБА_1 , не відображає суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, у протоколі не конкретизовано суть правопорушення, в ньому не зазначені відомості, які б свідчили про конкретні обставини вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , не вказано від виконання якого саме батьківського обов?язку, передбаченого законом, та у який спосіб вона ухилилася від його виконання, з огляду на те, що така подія мала місце в навчальному закладі. Відтак вказав, що за обставин, зазначених в протоколі, в діях, інкримінованих ОСОБА_1 не доведено свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов?язками. Так до матеріалів даної адміністративної справи долучено: рапорт лейтенанта поліції інспектора відділу служби освітньої безпеки ІПД в Тернопільській області ОСОБА_4 від 21.10.2025 в якому останній зазначив що «під час несення служби у складі екіпажу звернулись викладачі Тернопільської загальноосвітньої школи №16 Синьовська М.В. ОСОБА_5 . ОСОБА_6 які повідомили що учень 9-А класу ОСОБА_2 систематично порушує поведінку на уроках, так 14.10.2025 під час освітнього процесу а саме на уроці німецької мови виражався нецензурно в бік інших учнів на зауваження не реагувавши порушив вимоги ст.173 КУпАП а відтак на матір складено протокол та вчителів: відібрано пояснення та характеристику; пояснення вчителя Тернопільської загальноосвітньої школи №16 української мови ОСОБА_5 яке відібрано працівником поліції 20 жовтня 2025 року. в якому остання зазначила: що «06.10.2025 близько 09 год за адресою м.Тернопіль вул. Виниченка 2 учень 9-А класу ОСОБА_2 некоректно поводився на зауваження не реагував під час уроків учнівських обов`язків не виконує систематично заважає здобувати освіту іншим учасникам освітнього процесу»; пояснення вчителя Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 німецької мови ОСОБА_7 яке відібрано працівником поліції 17 жовтня 2025 року. в якому остання зазначила: що «14.10.2025 близько 09 год 30 хв за адресою м. Тернопіль вул. Виниченка 2 під час освітнього процесу а саме під час уроку німецької мови ОСОБА_2 нецензурно виражався в бік інших учнів, на зауваження не реагував систематично під час уроків створює конфліктну ситуацію з вчителями поводиться зверхньо, систематично вживає ненормативну лексику»; пояснення вчителя Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 української мови ОСОБА_8 яке відібрано працівником поліції 20 жовтня 2025 р. в якому остання зазначила: що «20.09.2025р. близько 08 год 30 хв за адресою м. Тернопіль вул. Виниченка 2 учень 9-А класу ОСОБА_2 поводив себе зухвало вступив в суперечку з вчителем, відмовився зайняти місце біля однокласника що заважало іншим учасникам навчального процесу, на зауваження не реагує, систематично порушує дисципліну»; характеристика на учня 9-А класу ОСОБА_2 від 20 жовтня 2025 року, яка не містить посади прізвища ім`я по батькові що її підписала, що виходячи із загальноприйнятих норм діловодства не є документом тобто не є належним та допустимим доказом, оскільки відсутні обов?язкові реквізити як то назва посади ім`я прізвище особи що складала/оформляла дану «характеристику», тобто дана характеристика, яка долучена до матеріалів справи, надана від невідомої особи - протокол про адміністративне правопорушення серії БАД № 849046 від 21.10.2025 р. зазначено, що «24.10.2025р близько 9:10 год. в м.Тернопіль по вул. Володимира Винниченка неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 порушив навчальний процес, що виражалося у нецензурній лайці на уроках, ігнорування зауважень педагогічного колективу чим порушив вимоги ст. 173 КУПАЛ, однак не досяг 16 річного віку тому до відповідальності притягується його мами чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 3 статті 184 КУпАП». Зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії БАД № 849046 від 21.10.2025 час вчинення адміністративного правопорушення 24.10.2025 близько 9:10 год в м. Тернопіль по вул. Володимира Винниченка не збігається із часом його вчинення, зазначеним у доданих до нього доказах а саме: рапорті лейтенанта поліції інспектора відділу служби освітньої безпеки ІПД в Тернопільській області ОСОБА_4 від 21.10.2025 пояснення вчителя Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 української мови ОСОБА_9 яке відібрано працівником поліції 20.10.2025 пояснення вчителя Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 німецької мови ОСОБА_7 яке відібрано працівником поліції 17.10.2025 року; пояснення вчителя Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 української А мови ОСОБА_8 яке відібрано працівником поліції 20.10. 2025 року. також у протоколі вказано, що адміністративне правопорушення вчинене 24.10.2025, проте наданий до суду протокол датований датою 21.10.2025 року. Крім цього дати відібрання письмових пояснень лейтенантом поліції інспектором відділу служби освітньої безпеки ІПД в Тернопільській області ОСОБА_4 у вчителів Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 ОСОБА_10 . ОСОБА_7 . ОСОБА_8 не збігається з інформацією яка ним зазначена в рапорті на ім`я начальника від 21.10.2025 в якому останній зазначив, що «під час несення служби у складі екіпажу звернулись викладачі Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 ОСОБА_11 . ОСОБА_5 . ОСОБА_6 які повідомили що учень 9-А класу ОСОБА_2 систематично порушує поведінку на уроках, так 14.10.2025 під час освітнього процесу а саме на уроці німецької мови виражався нецензурно в бік інших учнів на зауваження не реагував чим порушив вимоги ст. 173 КУпАП а відтак на матір складено протокол та вчителів відібрано пояснення та характеристику» Вищезазначене свідчить вказує/містить ознаки фальсифікації зі сторони інспектора відділу служби освітньої безпеки ІПД в Тернопільській області ОСОБА_4 що відбирав письмові пояснення у вчителів Тернопільської загальноосвітньої школи №16 ОСОБА_5 . 20.10.2025 ОСОБА_7 . 17.10.2025 ОСОБА_8 20.10.2025 так як останній вказав в рапорті що відбирав пояснення у вчителів саме 21.10.2025. Отже, надані письмові пояснення не підтверджують обставини визначені у протоколі. В матеріалах справи та в протоколі відсутні також - пояснення самого сина ОСОБА_2 , Отже здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів. Таким чином, фабула адміністративного правопорушення, яка вмінена ОСОБА_1 і викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП. Жодних об?єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов?язків, в розумінні вимог ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, а також інших вимог законодавства в цій частині, не встановлено. Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад вказаного правопорушення, а саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов?язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина. У зв?язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУПАП.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності ст. 245 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

При цьому така відповідальність настає лише якщо вчинення неповнолітнім цього правопорушення стало наслідком ухилення його батьків (осіб, які їх замінюють) від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання їх неповнолітньої дитини.

Отже, склад даного правопорушення передбачає встановлення судом факту вчинення неповнолітнім у віці від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП, а також ухилення його батьків (осіб, які їх замінюють) від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання їх неповнолітньої дитини

Статтею 173 КУпАП встановлено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові узагальнив судову практику щодо розгляду, зокрема, адміністративних справ про хуліганство, і дійшов наступних висновків. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 визначив поняття дрібного хуліганства. При вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За диспозицією ст.173 КУпАП об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Тобто дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у вчиненні дрібного хуліганства, тобто в нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце. Громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони, вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включно з транспортом міжнародного сполучення), місця, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, місця масового перебування громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 передбачено, що судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство. У протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені: дата і місце складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його склала; відомості про особу порушника; місце, час учинення і суть дрібного хуліганства; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи, у т.ч. про матеріальну шкоду, якщо її було заподіяно. Також зазначено, що суддям слід забезпечувати розгляд справ про дрібне хуліганство в присутності особи, яка його вчинила. Якщо порушник заперечує факт проступку або оспорює обставини його вчинення, необхідно допитати потерпілого, свідків, витребувати додаткові матеріали.

Вказані норми закріплені ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Складання протоколу це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Разом з тим, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В порушення зазначених вимог, матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б підтвердили, що 14.10.2025 о 09 год 10 хв в м. Тернопіль по вул. В. Винниченка, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив навчальний процес, що виражалось у нецензурній лайці на уроках, ігнорування зауважень педагогічного колективу, чим порушив вимоги ст. 173 КУпАП, однак не досяг 16-річного віку, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 .

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Згідно з матеріалів справи, вбачається, що відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел у ОСОБА_2 , спрямовані на порушення громадського порядку, які є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 849046 від 21.10.2025, не зазначено і не розкрито наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких прямо передбачене диспозицією ст. 173 КУпАП, як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність умислу в діях у ОСОБА_2 , спрямованих на порушення громадського порядку і спокою інших громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

З огляду на викладене, в діях неповнолітнього у ОСОБА_2 відсутні ознаки дрібного хуліганства, в розумінні ст. 173 КУпАП, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Таким чином, зазначений в протоколі факт не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання.

Судом встановлено, що за обставин, зазначених в протоколі, в діях, інкримінованих ОСОБА_1 свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками відсутнє.

При цьому, в ході розгляду справи будь-яких доказів ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 судом не здобуто.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо долученого рапорту, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Також щодо письмових пояснень ОСОБА_8 , ОСОБА_5 від 20.10.2025, ОСОБА_7 від 17.10.2025, суд звертає увагу на те, що такі пояснення не є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки їх зміст та достовірність перевіряються судом у судовому засіданні.

Таким чином, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі про адміністративне правопорушення, не доведено поза всяким розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, що свідчить про відсутність в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відтак вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 184, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька