Провадження № 3/204/2759/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

15 листопада 2025 року близько 15:57 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в зазначений час, будучи в громадському місці за адресою: м. Дніпро, площа Успенська. 1, на території ліцею № 100, перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим образив людську гідність та громадську мораль.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала.

Доказами, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 є: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 861804 від 15.11.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи; копією довідки КНП «Міська багатопрофільна лікарня матері та дитини ім. проф. Руднєва» ДМР від 15.11.2025, відповідно до якої дитина ОСОБА_3 доставлений у стані алкогольного сп`яніння. Діагноз: «Отруєння алкоголем»; копією рапорта інспектора поліції, відповідно о якого15.11.2025 о15:58 надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_3 . Заявник повідомив про те. що за трансформаторною будкою виявлено тіло дитини; письмовими пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 які містяться в матеріалах справи; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідно до якого ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 .

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Проаналізувавши докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП доведеною повністю.

Судом не приймаються пояснення ОСОБА_1 згідно яких остання вину у вчиненні правопорушення не визнала, оскільки вони будь-якими доказами не підтверджені, а також спростовані наведеними та проаналізованими судом доказами.

З огляду на викладене, відповідно до ст.ст.23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та вважаю за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення буде достатньою мірою відповідальності до особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33 40-1, 184, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя Т.В. Безрук