Справа № 464/6350/25 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л. В.
Провадження № 33/811/1701/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника Петруніної В.В., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Петруніної В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою матеріали справ про адміністративне правопорушення №464/6350/25 та №464/6351/25 об`єднано в одне провадження з присвоєнням №464/6350/25.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ст. 122-4 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 27.08.2025 о 15.17 год. на вул. Сихівська, 12 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Citroen», р.н. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda», р.н. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 1.5, 2.3Б, 13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_2 27.08.2025 о 15.17 год. на вул. Сихівська, 12 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Citroen», р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці події, не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Петруніна В.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 24 жовтня 2025 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, напідсатві ч.2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ст.122-4 КУпАП.

В обгрунтування апеляційних вимог покликаєтся на те, що накладене стягнення є надто суворим.

Зазначає, що ОСОБА_2 не відчув удару під час руху, тому не зупинився.

Матеріали справи не містять протоколів огляду транспортних засобів на предмет наявності пошкоджень в ДТП. Судом помилково розцінено не визнання вини ОСОБА_2 , як обставину, що свідчить про не усвідомлення суспільної небезпечності наслідків вчинених діянь. При цьому звертає увагу на те, що внаслідок зіткнення не було завдано значних матеріальних збитків.

Наголошує, що ОСОБА_2 пенсіонер, тому посвідчення водія йому необхідно для відвідуваня медичних закладів, аптек, магазинів, оскільки відвідувати такі пішки чи користуватись громадським транспортом вкрай складно.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Захисник Петруніна В.В., яка брала участь в розгляді апеляційної скрраги в режимі відконоференції не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 .

Захисник Петруніна В.В. апеляційну скаргу підтримала, просила її задоволити.

Потерпіла ОСОБА_1 в суді апеляційної інтанції вказала, що ОСОБА_2 не відшкодував завдану їй шкоду та навіть не вибачився, щодо задоволення апеляційної скарги покладалась на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суддя суду першої інстанції правильно виходив із того, що його вина у вчиненні вказаних в постанові правопорушеннях доведена, оскільки підтверджується наявними у цій справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №444026 від 05.09.2025, ЕПР1 №444035 від 05.09.2025, що відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушень; схемою місця ДТП від 27.08.2025, якою зафіксовано місце зіткнення, а також характер ушкоджень, завданих автомобілю марки «Skoda», р.н. НОМЕР_2 , а саме: пошкоджено передній бампер; даними записки, залишеної очевидцем події на автомобілі марки «Skoda», р.н. НОМЕР_2 , з якої вбачається, що бампер вказаного авто спереду потерто автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 ; даними рапорта від 27.08.2025; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_1 від 27.08.2025; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 29.08.2025, в яких зазначила, що 27.08.2025 приблизно о 15.17 год. по вул. Сихівська, 12 у м. Львові була очевидцем того, як автомобіль марки «Сітроен», р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував старший чоловік, зачепив припаркований автомобіль марки «Шкода», р.н. НОМЕР_2 ; письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 від 05.09.2025, відповідно яких зазначив, що 27.08.2025 близько 15.00 год. по вул. Сихівська, 12 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Citroen», р.н. НОМЕР_1 . Під час паркування не відчув жодного контакту з іншим, припаркованим автомобілем, тому продовжив рух. При огляді його автомобіля працівниками поліції виявлено незначні пошкодження на дверках з правого боку у вигляді потертості; даними фотосвітлин, наданими свідком ОСОБА_3 , на яких зафіксовано автомобіль марки «Citroen», р.н. НОМЕР_1 .

Також, розглядаючи адміністративну справу та приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення, суддя суду першої інстанції в повній мірі врахував особу правопорушника, характер вчинених правопорушень та ступінь його вини.

Доводи апеляційної скраги про те, що ОСОБА_2 не відчув, що відбулось зіткнення, апеляційний суд вважає сумнівними, оскільки враховуючи характер пошкоджень на транспортих засобах він не міг не відчути, що відбулось зіткнення.

Щодо доводів апелянта про відсутність протоколів огляду транспортних засобів на предмет наявності пошкоджень, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи наявна схема місця ДТП від 27.08.2025, в якій зазначено пошкодження, які отримав транспортний засіб марки «Skoda», р.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, а саме: пошкоджено передній бампер. Також у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких він зазначає про наявність пошкоджень на його транспортному засобі марки «Citroen», номерний знак НОМЕР_1 у виді потертостей.

Перевіряючи доводи про справедливість призначеного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Так, санкцією ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ст. 122-4 передбачає накладеня стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, суть накладення стягнення полягає саме в тому, що особа, яка вчинила правопорушення обмежується в своїх правах та свободах, що безумовно не може не позначитись на якості її життя.

Апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 в повному обсязі були дотримані вимоги закону, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкціям статтей вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 23, 33, 36 КУпАП врахував характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених адміністративних правопорушень та особу правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинені адміністративні правопорушення, за своїм характером є грубими суспільно небезпечними порушеннями у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення таких правопорушень.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки стягнення, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_2 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Петруніної В.В. залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 24 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Петруніної В.В. в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.