БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2584/25
Провадження № 3/497/824/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2025 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнє, Болградського району Одеської області, громадянина України, військовослужбовця,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2007 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №381917, складеного помічником начальника відділу - начальником групи АЮД ОСОБА_2 вбачається, що «о 08:20 25.09.2025 року, прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" (від впс типу С), з використанням БпЛА на напрямку с.Виноградівка (Україна) - Александру-Йоан-Куза (РМ), в районі п/з 0768/09 на відстані 2500 м. до кордону було виявлено двох гр.України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які з використанням мотоциклу рухалися до кордону з метою незаконно, поза пунктом пропуску перетнути Державний кордон України в Республіку Молдова. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги cт.9 ЗУ «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена cт.204-1 ч.2 КУпАП».

Особа, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Суд повідомляв дану особу шляхом надіслання смс-повідомлення на номер телефону: НОМЕР_3 (а.с.8), який вказаний ОСОБА_1 в Заявці на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, яка написана ним власноручно 25.09.2025 року (а.с.7).

Захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністратвине правопорушення ОСОБА_1 - адвокат Дімов Д.П. заперечував винуватість даної особи. Пояснив, що гр. ОСОБА_1 не мав наміру на незаконний перетин кордону, а намагався добратися з м.Одеса до дому в с.Городнє, де він зареєстрований і проживає, де проживає його сім`я, оскільки є військовослужбовцем та знаходиться з травня 2025 року в СЗЧ.

ОСОБА_1 інкримінується правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП, тобто перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинені групою осіб.

З фабули вчиненого правопорушення слідує, що «… було виявлено двох громадян України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 …, які з використанням мотоцикла рухались до кордону…», однак гр. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за ст.332 ч.2 КК України, що виключає питання наміру його незаконного перетину кордону.

Звернув увагу, що ОСОБА_1 був затриманий і в кайданках доставлений до Болградського РВП ГУНП в Одеській області, де саме співробітником ДПСУ і було складено даний протокол. Втім протокол про затримання складений не був.

Докази, що додані до вказано прототоклу не підтверджують склад адміністративного правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, що інкриміновано ОСОБА_1 .

З цих підстав просив закрити провадження в даній справі про адміністратвине правопорушення.

Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, суд приходить до наступного висновку, виходячи з таких підстав.

Згідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВРвід 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 278 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина друга цієї статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

З огляду на аналіз вищенаведених правових вимог, відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з цим, згідно протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що «… на відстані 2500 м до кордону було виявлено двох гр.України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які з використанням мотоциклу рухалися до кордону з метою незаконно, поза пунктом пропуску перетнути Державний кордон України …» (а.с.1).

На підтвердження зазначених вище обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №381917 від 25.09.2025 року з викладеною вище фабулою правопорушення (а.с.1),

- пояснення ОСОБА_1 про обставини цього правопорушення (а.с.2),

- рапорт інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника відділення відділу прикордонної служби (тип С) ОСОБА_7 (а.с.3); - рапортом старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_8 (а.с.4) з аналогічною інформацією, як і в протоколі про адміністративне правопорушення. Дані особи є заінтересованими у вирішенні питання про притягнення особи до відповідальності, складені ними рапорти є службовими документами і не є доказами підтвердження винуватості особи, відносно якої складено протокол.

- схему виявлення правопорушення (а.с.5), на якій червоною стрілкою зазначено «напрямок можливого руху ПДК». Дана схема не підписана жодною посадовою особою, хто і за яких обставин її склав. Особа, яка склала дану схему не впевнена в тому, куди саме рухалась особа, і яка саме, оскільки в протоколі мова йде про двох осіб.

- відео з БПЛА, втім пояснень до вказаного відео не надано. За результатами його перегляду, не можливо встановити хто, куди рухається і за яких обставин, оскільки вбачається хаотичний рух великої кількості фігур, біля 9. Втім якимось чином розпізнати ці фігури - не вбачається можливим. На відео зафіксовано рух автомобілів, то в одну сторону, то в іншу сторону, з яких вибігають особи і кудись біжуть. При цьому, що це за автомобілі, суду не зрозуміло, і що за особи з них вибігають і куди рухаються також. Руху мотоцикла на вказаному відео - не зафіксовано. Вказане відео не містить дати та часу зафіксованої події, місця цієї події.

А тому складно взагалі дійти висновку, що дане відео має значення до обставин, зазначених в протоколі.

Судом враховується, що у протоколі про адміністративне правопорушення лише зазначено прізвища осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак не долучено до матеріалів справи копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його пояснення, або ж наявного судового рішення щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП. І до тепер такий протокол до суду не надходив.

Більш того, за наявною в ЄДРСР інформацією, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Виноградівка Болградського району Одеської області, громадянин України, є підозрюваним в кримінальному провадженні № 0000565 від 25.09.2025 року, передбаченому ч.2 ст.332 КК України, якому було обрано запобіжний захід (а.с.33).

Таким чином, з наданих суду доказів неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу того, що останній 25.09.2025 року о 08:20 годині намагався незаконно перетнути державний кордон України спільно з ОСОБА_3 .

Захисник стверджував, що ОСОБА_1 був затриманий і в кайданках доставлений до Болградського РВП ГУНП в Одеській області, про що надав фото (а.с.29-32), де саме помічником начальника відділу з АЮД ОСОБА_2 було складено даний протокол.

Разом з цим протоколу затримання відносно ОСОБА_1 не було складено і до протоколу не додано.

Із приписів ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Наведені вище обставини свідчать, що адміністративне обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП у цій справі ґрунтується на припущеннях, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді справи про адміністративне правопорушення - недоведена та не може бути встановлена судом.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене та досліджені докази, суд дійшов до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП - не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 204-1 ч.2, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст судового рішення складено і проголошено о 08:00 годині 24.11.2025 року.

Суддя: С.В.Кодінцева