П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 Справа №607/24189/25 Провадження №3/607/8684/2025
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

13.11.2025 о 20:34 в м. Тернополі, вул. Микулинецька, 103, водій ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом марки «Рено Преміум», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (10.03.2025 відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4241074 за ч. 2 ст. 126 КУпАП про накладення стягнення у вигляді штрафу) та порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху (далі ПДР) та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 268 КУпАП справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю з необхідне зазначити таке:

згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №512267 від 13.11.2025;

- відеозаписом з автореєстратора транспортного засобу працівників поліції, на якому зафіксовано рух автомобіля марки «Рено Преміум», після чого вказаний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції;

- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано таке: виявлення за кермом автомобіля марки «Рено Преміум» водія ОСОБА_1 ; озвучення поліцейським причини зупинки транспортного засобу керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби; під час перевірки документів працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами, оскільки був позбавлений такого права та після цього його не поновлював. Крім того, 10.03.2025 він уже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; повідомлення ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП; роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України); оголошення змісту протоколу;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6146383 від 13.11.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу;

- рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Тракала Ю.В. від 13.11.2025;

- витягом з ІПНП України постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4241074 від 10.03.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу;

- довідкою, виданою 14.11.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, згідно з якою ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4241074 від 10.03.2025, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень;

- довідкою, виданою 14.11.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано;

- довідкою, виданою 14.11.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Дане посвідчення водія 10.03.2025 вилучено у відповідності до постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області №715/3088/22 від 18.11.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (станом на 13.11.2025 ОСОБА_1 право керування транспортними засобами, у відповідності до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, не отримував).

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобам на строк п`ять років та без оплатного вилучення такого.

Суд не вбачає підстав для прийняття рішення у даній справі про оплатне вилучення транспортного засобу, оскільки згідно з довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 14.11.2025 за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 126, 221, 222, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьох тисяч восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 81 600,00 грн (вісімдесят одну тисячу шістсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяН. П. Воробель