ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1045/25 Номер провадження 33/814/876/25Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Гонти М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17 квітня 2025 року о 21 годині 56 хвилин по вул. Удайській у м. Пирятин Лубенського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції належним чином не мотивував прийняте рішення, навів у постанові висновки, які не відповідають дійсності, та не врахував те, що: поліцейські не запитали, чи згоден він із результатами спеціального технічного засобу, чи не бажає пройти огляд у закладі охорони здоров`я, не роз`яснили йому порядок огляду, те, що він має право не погодитись із результатами проведеного поліцією огляду з використанням технічного приладу та пройти огляд у медичному закладі, при цьому, він не був згоден і наразі не погоджується з результатами здійсненого поліцією огляду, матеріали справи не містять даних про те, що він був згоден із порушенням, а тому поліцією порушено вимоги ст.266 КУпАП, що тягне за собою недійсність огляду на стан сп`яніння; результати огляду на місці зупинки, отримані внаслідок застосування приладу «Драгер», не підлягають врахуванню також у зв`язку з тим, що цей прилад не обслуговувався належним чином в уповноваженого представника виробника; він не мав ознак сп`яніння, зазначених поліцією, через це підстави для пропонування йому пройти огляд на стан сп`яніння були відсутніми; матеріали справи не містять документального підтвердження правомірності його зупинки поліцією.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №303698 17 квітня 2025 року о 21 годині 56 хвилин ОСОБА_1 по вул. Удайській у м. Пирятин Лубенського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 17 квітня 2025 року приблизно о 21 годині 56 хвилин по вул. Удайській у м. Пирятин Лубенського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. Затим поліцейським установлено наявність достатніх підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та повідомлено ОСОБА_1 про виявлену в нього ознаку алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота. При цьому, поліцейським роз`яснено можливість проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатора «Драгер», який здійснюється поліцейським), так і в медичному закладі. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 як водій на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 1, 61 проміле алкоголю в крові, з чим було ознайомлено ОСОБА_1 . Затим поліцейський роз`яснив, що: ці результати перевищують гранично допустиму норму та відповідно ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; за вчинення вказаних вище дій (керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) щодо нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Після отримання результатів огляду з використанням спеціального технічного засобу та ознайомлення з ними ОСОБА_1 він, у тому числі включно до процесу оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення жодним чином не висловлював незгоди з наведеними вище результатами огляду, а також не порушував питання щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. З урахуванням наведених вище обставин, поліцією було здійснено оформлення відповідних матеріалів провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

При цьому, в даних направлення на медичний огляд зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що пітвердив своїми підписом і власноручним записом (а.с.5).

Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також знаходять своє відображення в змісті роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 6810», відповідно до якої встановлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння з результатами - 1, 61 проміле алкоголю в крові (а.с.3). Тобто результати зазначеного вище огляду значно перевищують гранично допустиму норму (0, 2 проміле алкоголю в крові).

Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про неможливість врахування результатів огляду, отриманих на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», із посиланням на те, що цей прилад не обслуговувався належним чином, позбавлені підстав.

Положеннями п.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, унормовано, що за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є алкотестер - прилад для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.

Згідно з наказом МОЗ України від 10 лютого 2010 року №95 прилад електродіагностичний "Alcotest 6810" внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці.

Відповідно до положень Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 вказаного Закону України передбачено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Водночас законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, що узгоджується зі змістом повідомлення заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів".

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» визначенонаказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року й він становить 1 рік.

З роздруківки технічного приладу вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцією із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», прилад №ARDH-0062 (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва №П51QM134510324, чинного до 29 серпня 2025 року, за результатами повірки Державним підприємством «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» підтверджено, що вказаний вище засіб вимірювальної техніки газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», прилад №ARDH-0062, відповідає вимогам ДСТУ 9850:2019 «Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки» (а.с.4).

Зі змісту роздруківки технічного приладу та свідоцтва №П51QM134510324 встановлено, що на момент проведення огляду (17 квітня 2025 року) названий вище алкотестер був використаний у межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки тривалістю 1 рік.

Тобто перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом визначено й підтверджено поліцією у відповідності до приписів закону з використанням дозволеного до застосування спеціально призначеного для встановлення стану алкогольного сп`яніння технічного засобу, який відповідав пред`явленим до нього вимогам і був використаний з дотриманням умов його експлуатації.

Усупереч доводам апелянта, з огляду на тлумачення положень ст.266 КУпАП, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться лише в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. У той же час, ОСОБА_1 такої незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не висловлював. Тому в поліцейського не було підстав для направлення ОСОБА_1 чи висування йому вимоги для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому, поліцейський роз`яснював ОСОБА_1 можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатора «Драгер», який здійснюється поліцейським), так і в медичному закладі. Також у матеріалах справи наявний доказ (направлення, засвідчене ОСОБА_1 ), у якому міститься його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Окрім того, приписами ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, у випадку відсутності заперечень та відсутності факту незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не передбачено покладення на поліцейського обов`язку надання роз`яснень водієві щодо проходження огляду в медичному закладі та можливості не погоджуватись із результатами огляду.

Наведений вище висновок ґрунтується і на тому, що ОСОБА_1 , який згідно з даними довідки ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області має посвідчення водія від 22 травня 2002 року (а.с.6), безумовно розумів установлену законодавством заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і наслідки цього, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.

При цьому, згідно з відеозаписом поліцією було неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 , що показник приладу «Драгер» є перевищенням встановленої законом граничної норми, у зв`язку з чим, свідчить про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, й відповідно щодо нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст цієї інформації не є складним для розуміння та сприйняття, через це ОСОБА_1 як водій міг і мав усвідомлювати її, а також те, що його позиція щодо результатів огляду підлягає врахуванню поліцією.

Порушень поліцією положень ст.266 КУпАП, про що йдеться в апеляційній скарзі, не встановлено.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

З матеріалів провадження вбачається, що поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознакою такого стану у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, про наявність якої в контексті підстави для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння було повідомлено поліцейським ОСОБА_1 . Як наслідок, за результатами здійсненого огляду підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у ході висування поліцією ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чи безпідставності такої вимоги.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави та обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цим питанням та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що він не з`явився в судове засідання місцевого суду у зв`язку з хворобою, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною другою ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У переліку таких справ відсутнє посилання на справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, не визначено обов`язковою участь у судовому засіданні особи, щодо якої судом розглядається справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У світлі наведеного вище, апеляційний суд наголошує і на встановленому законодавством строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення, передбаченогост.38 КУпАП, якого місцеві суди повинні дотримуватись, не порушуючи принцип невідворотності накладення такого стягнення у випадку наявності для цього підстав із метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ОСОБА_1 був належним чином, своєчасно повідомленим про місце, дату й час розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджено даними його розписки й запису на супровідному листі (а.с.22-23), а також ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції. У судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань/заяв про відкладення розгляду справи не подавав і даних, які би об`єктивно унеможливлювали вчинення ним цих дій, перевіркою матеріалів провадження не встановлено. При цьому, ОСОБА_1 було подано до місцевого суду заперечення на складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення (а.с.11-19).

Тому, за вказаних вище обставин, здійснення розгляду справи в першій судовій інстанції без участі ОСОБА_1 не суперечило приписам ст.268 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області та не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.6).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун