П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за ч. 1 ст. 173-2 кодексу України про адміністративні правопорушення

Встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 396390 від 19.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 19 листопада 2025 року приблизно о 15:30 годині за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру: ображала нецензурною лайкою, чим завдала шкоди психічному здоров`ю, і тим самим учинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п.3 ч.1 ст.1 Закону).

У свою чергу, згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Із системного аналізу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в сукупності з нормами ст.173-2 КУпАП вбачається, що домашнє насильство передбачає дії або бездіяльність фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суду надано, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри, а саме ображала її нецензурною лайкою, чим завдала ОСОБА_2 шкоди психічному здоров`ю.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 завдала ОСОБА_2 шкоди психічному здоров`ю, але не конкретизовано, у чому саме проявилась спричинена потерпілій ОСОБА_2 шкода психічному (психологічному) здоров`ю, чи викликали такі дії або бездіяльність у особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе тощо. Саме по собі вживання нецензурної лексики є лише проявом виховання особи, а не вчинення насильства відносно іншої особи.

Із доданого до протоколу про адміністративні правопорушення як доказ рапорт працівника поліції вбачається, що сама ОСОБА_1 викликала працівників поліції та є заявницею про подію, зареєстрованої як домашнє насильство.

Долучені до протоколу відеозаписи з місця події не містять факту вчинення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру, а лише свідчать про існування тривалого конфлікту між ними щодо поділу спадкового майна (будинку).

Так, за результатами дослідження відеозаписів судом установлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація щодо користування будинком та проживання в ньому. ОСОБА_1 викликала працівників поліції. На відеозаписі о 16:22:30 годині потерпіла ОСОБА_2 повідомляє працівникам поліції, що їх не викликала. Потерпіла ОСОБА_2 є внутрішньопереміщеною особою і на цей час із чоловіком проживають із ОСОБА_1 в одному будинку.

Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , долучених до матеріалів справи вбачається, що конфлікт між нею і ОСОБА_1 відбувається постійно після того, як вони приїхали з Донецької області м. Селидове та на постійній основі відбуваються конфлікти з приводу користування спадковим майном.

При цьому потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, показання суду не надала. Самі по собі її письмові пояснення не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, жодних відомостей про те, що потерпілій заподіяно шкоди психічному здоров`ю матеріали справи не містять.

Обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, статтями 283, 284 КУпАП, суд

Постановив:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя