ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4506/25 Номер провадження 33/814/633/25Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я. М. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я. за участі адвоката Піддубного Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Піддубного Д.І. , який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце служби і посада на момент вчинення адміністративного правопорушення: військова частина НОМЕР_1 , капітан, командир роти матеріального забезпечення, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2465 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

За постановою судді, виконуючим обов`язки командира 1180 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, в умовах особливого періоду, неналежним чином виконував обов`язки військової служби, а саме, всупереч вимог статей 254, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 11, 12, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України та статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи за місцем виконання своїх службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_2 не зазначив підстав, що передбачають позбавлення штаб- сержанта ОСОБА_2 премії та додаткової винагороди за грудень 2022, під час подання відповідних рапортів.

Дані обставини виявлено прокурором в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000025 від 17.03.2023 за ч. 4 ст. 425 КК України, кримінальне провадження закрито постановою про закриття кримінального провадження від 07.02.2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат Піддубний Д.І. просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на відсутність об`єктивних та суб`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення На момент підписання рапортів про преміювання у ОСОБА_1 не було об`єктивної і підтвердженої інформації про перебування військовослужбовців у стані алкогольного сп`яніння, як і не було наказів чи розпоряджень, які б прямо забороняли включення таких осіб до преміювання. Відповідні висновки медичних оглядів, акти або дисциплінарні стягнення не надходили до нього офіційно та не були доведені належним чином.

Окрім того, в діях ОСОБА_1 відсутня вина у вигляді умислу або необережності. Він діяв добросовісно, у межах наданих обов`язків і повноважень. Більше того, під час службового розслідування надав пояснення, в яких зазначив, що не знав про існування наказів чи інших документів, які встановлювали б його обов`язок складати протоколи про адміністративні правопорушення або не включати окремих осіб до списків на преміювання. Ці обставини не були спростовані в судовому рішенні.

Відсутня протиправність дій ОСОБА_1 , оскільки він не порушував вимог чинного законодавства або наказів. Порядок виключення з преміювання військовослужбовців у стані сп`яніння передбачає видання відповідного наказу командира, якого на момент подання рапорту не існувало.

Зазначає про порушення судом першої інстанції права на захист та принципу змагальності у зв`язку з розглядом справи всупереч клопотанню про відкладення судового засідання через його відрядження, що підтверджується бойовим розпорядженням.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Піддубного Д.І. в підтримку доводів апеляційної скарги, не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-15 КУпАП диспозиція статті передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу №35 від 10.11.2022 командира військової частини НОМЕР_1 на посаду командира роти матеріального забезпечення призначено капітана ОСОБА_1 .

Встановлено, що в грудні 2022 року додатково виконував обов?язки командира взводу радіаційного, хімічного та біологічного захисту.

При цьому, тимчасове виконання обов`язків командира НОМЕР_2 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 покладено на капітана ОСОБА_1 .

Командир 1180 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 перебуває у безпосередньому підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 .

Право віддання письмових наказів належить командиру військової частини НОМЕР_1 .

Дисциплінарна практика стосовно військовослужбовців ведеться в кожному структурному підрозділі військової частини НОМЕР_1 .

Відповідальними особами, на яких покладається ведення дисциплінарної практики та складання протоколів про скоєння військових адміністративних правопорушень є командири військових частин та підпорядкованих підрозділів.

За висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння від 26.12.2022 вбачається підтвердження факту перебування у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовця 1180 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_2 .

Абзацом 2 пункту 14 розділу XXXIV наказу МО України "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 25.01.2023 №44 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов?язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп?яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Відповідно до пункту 3.1.9. наказу МОУ «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» №300 від 16.07.97 (зі змінами на момент вчинення порушення) усі посадові особи військової частини (з?єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов?язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров?я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Відповідно до статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України, Командир (начальник) зобов`язаний: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Згідно з ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України капітан ОСОБА_1 за своїм військовим званням та посадою, будучи військовою посадовою особою, виконуючи обов`язки командира 1180 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , а тому згідно функціональних обов`язків безумовно був наділений повноваженнями із виконання обов`язків військової служби.

Факт вчинення правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 28.03.2025, повідомленням про кримінальне правопорушення, витягом з наказу від 25.10.2022, витягом з наказу від 23.12.2022 №211, протоколом допиту свідка від 15.11.2024, витягом з наказу від 22.03.2023 №111 ад, актом службового розслідування №98, який встановлює причини та наслідки порушень із боку ОСОБА_1 , витягом з наказу від 20.05.2023 №79 згідно з яким ОСОБА_1 піддано дисциплінарному стягненню за виявлені правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 від 17.04.2023, в яких він фактично визнав факт вчинення дій, які зазначені у протоколі, пояснивши їх причинами суб`єктивного характеру, а саме, недостатність уважності, значна перерва у військовій службі, велике службове навантаження, рапортом виплат за сумлінне виконання службових обов`язків за грудень 2022 року, рапортом за виплату додаткової винагороди за грудень 2022 року, висновком про результати медичного огляду з метою встановлення факту психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів №1642 від 26.12.2022, розрахунком виплат станом на 22.03.2023, постановою про закриття кримінального провадження від 07.02.2025, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2022.

Таким чином, перевірені матеріали справи дають підстави вважати доведеним факт допущення капітаном ОСОБА_1 недбалого ставлення до військової служби, а саме незазначення підстав, що передбачають позбавлення штаб- сержанта ОСОБА_2 премії та додаткової винагороди за грудень 2022, під час подання відповідних рапортів.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що незважаючи на клопотання про відкладення розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , що призвело до порушення його прав, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення.

Розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

При цьому, враховується те, що апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надавати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи. Однак наданими правами ОСОБА_1 не скористався у зв`язку з неявкою у судове засідання до суду апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомленим про дату й час розгляду справи в апеляційному суді. При цьому, скориставшись послугами адвоката, який представляв його права та інтереси у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог сторони захисту про закриття провадження у справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення виявлено прокурором в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000025 від 17.03.2023 р. за ч. 4 ст. 425 КК України, кримінальне провадження закрито постановою про закриття кримінального провадження від 07.02.2025.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності у діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через 3 місяця з дня прийняття рішення про закриття кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення після закриття кримінального провадження надійшов на розгляд до суду першої інстанції 01.04.2025.

При цьому, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення ухвалено судом 05.05.2025.

Таким чином, суддею місцевого суду було дотримано вказаного строку і постанову було прийнято до закінчення вказаного строку.

Апеляційне оскарження судового рішення та не набрання ним законної сили, не слугує підставою для закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, слід констатувати, що розглянувши адміністративну справу, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП України.

На переконання суду апеляційної інстанції, невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Піддубного Д.І. , який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко