П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованго за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 212969 від 17.09.2025, ОСОБА_1 17.09.2025 о 10 год. 15 хв. за адресою м. Львів, вул. Трускавецька 2 вчиняв дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в присутності громадян та поліцейських в громадському місці, а саме в подвір?ї будинку, вчиняв агресивні дії, погрожував працівникам поліції, чим вчиняв дії що порушували громадський порядок і спокій громадян, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 вини не визнав. Письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення подані адвокатом підтримав.

Адвокат Мирось С.В. подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає, що протокол відносно ОСОБА_1 складено безпідставно, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Обставини зазначені у протоколі суб`єктом його складення, не відповідають обов`язковим ознакам, що встановлені законодавцем для адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею та містять недостовірні відомості, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП. Зі змісту Протоколу, свідки даної події відсутні та відповідно відсутні їх реквізити, у спеціально відведеній графі протоколу з незрозумілих підстав зроблено вказівку на номери нагрудник поліцейських та, окрім іншого, до участі у процесуальній дії поняті також не залучались.

Згідно дійсних обставин справи, 17.09.2025 року між ОСОБА_1 та поліцейським, яким складено протокол, виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_1 застосував відповідні висловлювання виключно на адресу поліцейського, що мало місце у зв`язку з особистими неприязними відносинами. Як наслідок, твердження, відображені у протоколі щодо наявності умислу в діях ОСОБА_1 саме на порушення громадського порядку в цілому, є оманними та не відповідають дійсності. При цьому, слід зауважити, що окрім поліцейських з екіпажу, інші особи не були присутніми під час згаданого особистого конфлікту, на підтвердження чого слугує відсутність у протоколі інформації про свідків та понятих, що вчергове спростовує наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. За вказаних обставин, наявність умислу в діях ОСОБА_1 на порушення громадського порядку і спокою інших громадян не доведено та неправильно кваліфіковано уповноваженими особами.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до положень ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, характеризується умислом (прямим або непрямим), а також явною неповагою до моральних засад суспільства.

На підтвердження факту вчинення даного адміністративного правопорушення суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №212969 від 17 вересня 2025 року, відеозапис, протокол про адміністративне затримання АЗ №073419 від 17.09.2025, рапорт поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП Кучеренко Д., пояснення ОСОБА_1 від 17.09.2025, рапорт інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП від 09.09.2025 Охримович О., рапорт заступника командира роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП Мачура О.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 суду не було надано.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №212969 від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 17.09.2025 о 10 год. 15 хв. за адресою м. Львів, вул. Трускавецька 2 вчиняв дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в присутності громадян та поліцейських в громадському місці, а саме в подвір?ї будинку, вчиняв агресивні дії, погрожував працівникам поліції, чим вчиняв дії що порушували громадський порядок і спокій громадян, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та, відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, але не є остаточним і достатнім доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 в ньому відсутні посилання на свідків правопорушення, будь-які інші докази.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення є подвір?я будинку, яке не відноситься до громадського місця. Доказів на підтвердження вчинення правопорушення саме в громадському місці суду не надано.

Під час дослідження матеріалів справи встановлено, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, має істотні технічні недоліки, які унеможливлюють його повний та безперервний перегляд. Зміст відео на диску №2 не фіксує обставин, зазначених у протоколі як підставу притягнення особи до відповідальності, а відображає події, що відбувалися в іншому місці та в інший час безпосередньо у приміщенні ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області. Таким чином, це відео не підтверджує фактів, які інкримінуються особі.

Таким чином, наведенні порушення, на думку суду, є істотними, а тому даний протокол не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Інших доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, матеріали справи не містять.

Таким чином, на переконання суду, відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а також відомості, що містяться в доданих до протоколу документах, не доведять те, що в діях ОСОБА_1 є склад інкримінованого йому правопорушення.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, під час судового розгляду даної справи не встановлено в діях ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та доказів щодо наявності саме дрібного хуліганства зі сторони ОСОБА_1 немає.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук