КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/4583/2025 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника (в режимі ВКЗ) Галицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 9 травня 2025 року о 21.25 год. керував транспортним засобом - автомобілем марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві, по Берестейському шосе, 7-А, з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що про оскаржувану постанову йому стало відомо з ЄДРСР 31 липня 2025 року, оскільки виклики на судові засідання йому не надходили, а сама постанова до цього часу судом йому не направлена. Окрім того, вказує, що в судовому засіданні 3 липня 2025 року на той час його захисник - адвокат Турович О.М. не була присутня, оскільки перебувала у відпустці. Після виходу з відпустки потрапила до лікарні, і у зв`язку з такими обставинами він змушений був розірвати з нею договір.

Що стосується доводів на обґрунтування вимог апеляційної скарги, то зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у постанові, оскільки з відеозапису досліджуваних подій вбачається, що він не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. З метою доїзду до медичного закладу він викликав швидку допомогу, оскільки працівники поліції не погоджувалися його супроводжувати, а намагалися на місці зупинки передати його працівникам ТЦК. Його відмова вийти з автомобіля розцінювалася поліцейськими як відмова від проходження огляду. Апелянт зазначає, що будь-яких підстав направляти його на огляд не було, оскільки жодних ознак, які зазначені у протоколі, він не мав.

Апелянт зазначає. що він декілька разів повторював про те, що не відмовляється проходити огляд, проте просив зробити це відповідно до процедури. На переконання апелянта, єдиною метою, яка переслідувалася працівниками поліції, було, так би мовити, виманити його з автомобіля, що в кінцевому результаті і сталося, оскільки тієї ж ночі його було доставлено до ТЦК, де він пройшов ВЛК, а на ранок 10 травня 2025 року отримав військовий квиток та вже був на полігоні. Вважає, що приймаючи рішення, суд не дав належної оцінки даному доказу.

Також звертає увагу, що, якщо о 21.25 год. 9 травня 2025 року він був би у стані наркотичного сп`яніння, то о 8 год. ранку 10 травня 2025 року він не був би військовослужбовцем ЗСУ.

На переконання апелянта, враховуючи наведені докази і аргументи, а також положення ст.ст. 247, 251 КУАП, ст. 62 Конституції України, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлявся про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку. Захисник вказала, що ОСОБА_1 не може з`явитися, оскільки перебуває у військовій частині, не заперечує проти апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 .

Зважаючи на позицію захисника, відсутність будь-яких заяв та клопотань ОСОБА_1 , положення ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проводиться за відсутності ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду захисник, підтримуючи доводи, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та в апеляційній скарзі, пояснила, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду. Він викликав «Швидку допомогу», яка відмовила його відвезти до медичного закладу для проходження огляду. ОСОБА_1 , навіть, після складання протоколу просив відвезти його до медичної установи для проходження огляду, проте, поліція доставила його до ТЦК. Зранку ОСОБА_1 пройшов ВЛК і був направлений на службу. Вона погоджується, що ОСОБА_1 у деякій мірі порушив порядок проведення огляду, однак і працівниками поліції були допущені порушення, а, відтак, і винуватість ОСОБА_1 не доведена.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти такого висновку.

Що стосується клопотання про поновлення строку, то відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів встановлено, що у провадженні місцевого суду перебували матеріали у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За матеріалами справи, що знайшло своє відображення і в оскаржуваній постанові, в судове засідання ОСОБА_1 та захисник Турович О.М., які повідомлялись у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися повторно, про поважність причин неявки до суду ОСОБА_1 не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Адвокат Турович О.М. подала заяву про відкладення розгляду справи, вказуючи при цьому що вона буде перебувати у відпустці, однак жодних доказів на підтвердження причин та поважності неявки до суду не подала (ас. 10-14).

3 липня 2025 року відбувся розгляд справи, за результатами якого у цей день винесена оскаржувана постанова.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 294 КУпАП останній день подачі апеляційної скарги є 13 липня 2025 року - неділя (вихідний день), а, відтак, перший робочий день - 14 липня 2025 року.

Однак, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 2 серпня 2025 року, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження (ас. 30).

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а, відтак, вважає, що ним пропущений строк з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційнийсуд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався наведених вимог закону.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених в оскаржуваній постанові обставин, суд послався на докази, наявні у справі та досліджені під час її розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 325605 від 10 травня 2025 року, направленням, відеозаписом з бодікамери поліцейського, карткою обліку адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, при цьому враховує, що згідно з положеннями ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За змістом п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, тобто, огляд особи на встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається у медичному закладі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Таким чином, встановивши, що є підстави вважати, що особа, яка керує таким засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або з ознаками такого стану, передбаченими п. 3, п. 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський зобов`язаний висунути такій особі вимогу про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і така особа підлягає огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Як встановлено з наявних у справі доказів, у т.ч. відеозаписів, вони містять дані, якими підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених судом обставин.

Так, відеозаписом зафіксовано, що поліцейські підходять до автомобіля, який стоїть на аварійних ліхтарях та в якому перебуває водій, який розмовляє по телефону. Поліцейські повідомляють, що ОСОБА_1 їхав не пристебнутий ременем безпеки. Зі слів поліцейського Дзюба О.І. зазначив, що він відстебнувся. У процесі спілкування поліцейський вказує, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомляє, що він не відмовляється, що у нього тремор в руках почався, що він буде викликати на місце швидку допомогу. Поліцейський вказує, що це і є ознакою наркотичного сп`яніння, висуває ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, пояснюючи, що ОСОБА_1 або їде з ними, або ні, однак, відмова від проходження огляду тягне за собою відповідальність. При цьому роз`яснює ОСОБА_1 , що у лікаря ОСОБА_1 здасть аналіз, лікар подивиться та дасть висновок про те, що ОСОБА_1 або перебуває, або не перебуває у такому стані. Іншого варіанту немає. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 відмовляється передавати в руки документи, вказуючи, що буде викликати швидку. Поліцейський ОСОБА_1 говорить, що останній може викликати кого забажає. ОСОБА_1 підняв скло та став розмовляти по телефону з кимось. Поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що він відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, а тому на нього буде складений протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду. Поліцейські складають матеріали, а ОСОБА_1 тим часом викликав ШМД. Коли поліцейськими складаються матеріали, ОСОБА_1 звертається з запитанням, чи можуть йому виписати направлення. Поліцейський роз`яснює, що направлення видається лише для лікаря, і огляд проводиться лише у присутності поліцейських. У протилежному разі він може потім сам їздити, здавати аналізи, надати результати до суду. Поспілкувавшись з кимось по телефону, ОСОБА_2 знову говорить, що він не відмовляється, на що поліцейський у черговий раз наголошує, що тоді хай ОСОБА_1 виходить з автомобіля, сідає з ними та їде до лікаря. У цей час ОСОБА_1 ставить телефону на гучномовець, і з телефону жінка (невідомо яка) наполягає, що вони повинні надати ОСОБА_1 направлення, щоб він пройшов огляд, що вони повинні супроводжувати ОСОБА_1 , на що поліцейський відповідає, що водія, у якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння за кермо ніхто не посадить. Відбувається словесна перепалка у телефонному режимі між поліцейським та невідомою жінкою. (Захисник Галицька О.О. під час апеляційного розгляду повідомила, що це була адвокат Турович О.). За викликом ОСОБА_1 приїхала швидка медична допомога, лікарям якої працівники поліції повідомили, що у ОСОБА_1 встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, але він відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 проходить в автомобіль «ШМД». Після огляду ОСОБА_1 лікарями на питання працівника поліції про наслідки огляду, медичний працівник говорить, що жити буде довго та щасливо. Після цього працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про складений щодо нього протокол, на що ОСОБА_1 говорить, що він не відмовлявся та готовий проїхати. Працівник поліції наголошує, що ОСОБА_1 неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак, він відмовлявся з різних підстав, що і розцінено, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейським роз`яснюється ОСОБА_1 , що він має право надати пояснення з приводу обставин. У разі відмови від підпису, у протоколі буде про це зазначено. Також роз`яснюється порядок направлення матеріалів до суду.

Таким чином, як встановлено з відеозаписів, ОСОБА_1 , хоча і надавав словесно згоду на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак, жодних вимог працівників поліції для здійснення такого огляду не виконав. Більш того, ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснювалось, що огляд може бути проведений тільки у присутності працівника поліції, проте, ОСОБА_1 вказані вимоги залишились поза увагою.

Окрім того, зафіксовані на відеозаписі події знайшли своє відображення й у документах, наявних у справі, а саме. Постанови про накладення адмінстягнення на ОСОБА_1 за те, що він керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану… сп`яніння до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» по вул. Відпочинку, 18, у м. Києві; даними водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені обставини, висновки судді місцевого суду в оскаржуваній постанові про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому не встановлено передбачених законом підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва