Справа № 629/7385/25
Номер провадження 3/629/1589/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого юристом у ТОВ АДП «АГРО», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

якому відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП були роз`яснені права,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №913071 від 16.10.2025 року, водій ОСОБА_1 19.08.2025 року о 15-10 год. в Харківській області, м.Лозова, по вул.Ярослава Мудрого на перехресті з вул.Сагайдачного керуючи транспортним засобом Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху та здійснив зіткнення з авто Opel, реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого здійснив наїзд на припарковані авто на узбіччі Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , Opel Vectrа, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

11.11.2025 року ОСОБА_1 надав клопотання про закриття адміністративного провадження, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що наданий до матеріалів справи висновок експерта від 15.09.2025 №КСЕ-19/121-25/22464 Харківського НДЕКЦ МВС України, який є неповним та ненадійним через відсутність розрахунку похибки (невизначеності) вимірювань. Вважає винуватцем ДТП водія автомобіля Опель Комбо д.н.з. НОМЕР_3 , який своїми протиправними діями: створив аварійну ситуацію своїм раптовим виїздом; прямо порушив вимоги знаку 2.1 та п. 16.11 ПДР; не вжив заходів для запобігання зіткненню, хоча мав таку обов`язкову можливість, просто зупинившись та залишившись на місці, давши йому дорогу. Саме його дії є юридично значущою причиною виникнення ДТП. Можливе порушення ним швидкісного режиму не звільняє його від обов`язку дотримуватись правил пріоритету та не може слугувати підставою для притягнення його до відповідальності за створення аварійної ситуації. У відповідь на протиправні дії водія Опель Комбо, він не встиг вжити будь-яких заходів для запобігання зіткненню, оскільки це було технічно неможливо, так як на даному перехресті обмежена видимість. Однак, через мінімальну дистанцію та час, що залишилися в його розпорядженні внаслідок раптових дій водія Опель Комбо, уникнути зіткнення не вдалося, що свідчить про неминучість ДТП з причини, не залежної від його волі. Таким чином, його дії були правомірними він реалізував свою перевагу в русі по головній дорозі. Навіть за наявності сумнівів щодо точності розрахунку швидкості, що не мають наукового підтвердження, його нібито підвищена швидкість не може вважатися причиною ДТП, оскільки причиною став виїзд іншого транспортного засобу на його смугу руху з порушенням пріоритету.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, надав письмові пояснення в яких зазначив, що висновок експерта від 15.09.2025 №КСЕ-19/121-25/22464 Харківського НДЕКЦ МВС України є таким, що не має доказової сили, через наявність у ній грубих логічних суперечностей, що свідчать про її ненауковість та необ`єктивність , в порушенні ним ПДР за обставинами даної справи відсутні бідь-які докази як події адміністративного правопорушення, так і його вини, а тому вказане прирівнюється до доведеної його невинуватості.

Дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, судом було встановлене наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За диспозицією ст. 124 КУпАП, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. При цьому, обов`язковим складовим елементом об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність причинного зв`язку між діянням і шкідливим наслідком.

Слід враховувати, що диспозиція цієї статті сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу цього правопорушення, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, яка керувала т/з у момент ДТП. При цьому правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правопорушенням із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) наслідки, передбачені в ст. 124 КУпАП, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу правопорушення включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; наслідки (пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг тощо); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Обстановка вчинення правопорушення характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху. Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 124 КУпАП.

Допущені особою, яка керує т/з, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати наслідки, зазначені у ст. 124 КУпАП; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині рішення порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Тобто склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, утворює не будь-яке недотримання особою, яка керує т/з, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

При вирішенні питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить із того, що ключовим предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, причинного зв`язку між допущеними обома учасниками дорожнього руху порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідками. (Постанова ВС від 5 листопада 2015 року по справі №5-218кс15). У своїй правозастосовній практиці Верховний суд звертав увагу суддів на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа №5-18кс14, Постанова від 24.09.2020, справа №372/2613/18 Верховний Суд).

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Автотехнічна експертиза - це експертне дослідження з метою встановлення механізму й обставин ДТП, технічного стану транспортних засобів, причин виходу з ладу їх деталей, а також обставин, що сприяли чи могли сприяти виникненню ДТП. Предметом цієї експертизи є фактичні дані про дорожню обстановку на місці пригоди, дії учасників пригоди і їх можливості, механізм ДТП, технічний стан транспортного засобу та його деталей, а також про обставини, що сприяли виникненню ДТП, що встановлює експерт-автотехнік на підставі своїх спеціальних знань і матеріалів справи (провадження).

Водночас юридичний аналіз причинно-наслідкового зв`язку виходить за рамки дослідження технічної причинності між діями учасника дорожнього руху і виникненням ДТП, яку за встановленими методиками досліджують відповідні автотехнічні експерти. Такий зв`язок як ознаку об`єктивної сторони кримінального правопорушення суд установлює за кримінально-правовими правилами оцінки, спираючись на висновки експерта та на інші докази. Вирішення питання про те, діяння якого учасника дорожньо-транспортної пригоди є головною умовою, причиною заподіяння наслідків, з урахуванням характеру допущених ними порушень, належить до компетенції суду, адже автотехнічні експертизи в розумінні ч. 2 ст. 242 КПК України не є обов`язковими для постановлення остаточного рішення у справі та підлягають оцінці в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 31 січня 2024 року у справі № 339/282/20 (провадження № 51-6102 км 23), використання правил встановлення необхідного причинного зв`язку, які покладено в основу практичного застосування теорії необхідного спричинення, дозволяє визначити, що у процесі послідовного розвитку протиправної дії в часі суспільно небезпечний наслідок з необхідністю походить від конкретного діяння, вчиненого особою, а не знаходиться стосовно нього у випадковому відношенні. Діяння винуватого є головною і визначальною умовою настання суспільно небезпечного наслідку. Це правило, у тих ситуаціях, коли в розвиток причинного ряду вплітаються дії інших осіб, що, відповідно, обумовлює необхідність наступної юридичної оцінки декількох чинників, які певною мірою впливають на настання передбачених законом наслідків, є ключем до розв`язання питання про наявність (відсутність) підстави кримінальної відповідальності конкретної особи. Порушення ПДР одним водієм не виключає кримінальної відповідальності іншого водія транспортного засобу, який також порушив ПДР, і таке порушення є головною умовою заподіяння суспільно небезпечних наслідків, - перебуває з ними в необхідному причинному зв`язку.

Для кваліфікації дій особи за ст. 286 КК судам слід виходити не лише з висновків експертів, в яких встановлено наявність причинного зв`язку між порушенням водієм ПДР та наслідками, що настали, а із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу злочину, передбаченого у ст. 286 КК. Зокрема, оцінці підлягає наявність технічної можливості у водія уникнути наслідків злочину та джерело створення аварійної ситуації.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія.

Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. (такий правовий висновок викладений у Постанові від 24.03.2020 Касаційного кримінального суду Верховного Суду справа № 130/720/17)

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Opel Combo (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), повинен був діяти згідно з вимогами п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими: 16.11 ПДР України - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; 2.1 ПДР України - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Технічна можливість запобігти зіткненню, для водія Opel Combo (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 , визначалася виконанням вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, а саме: на перехресті нерівнозначних доріг дати дорогу автомобілю Audi A4 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), що наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Оскільки водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Opel Combo (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), на перехресті нерівнозначних доріг не дав дорогу автомобілю Audi A4 (реєстраційний номер НОМЕР_7 ), який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, то у його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, які перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, за наявності попереджувального дорожнього знаку, видимість якого забезпечена, водій автомобіля Opel Combo на перехресті нерівнозначних доріг повинен був надати перевагу в русі автомобілю Audi A4, який їхав по головній дорозі, яке позначене відповідним дорожнім знаком, а водій автомобілю Audi A4 повинен розраховувати, що водій автомобіля Opel Combo виконає вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР та надасть перевагу в русі автомобілю, який рухається по головній дорозі.

Кримінальна відповідальність водія за ст. 286 КК виключається, якщо інший водій допустив порушення ПДР, яке перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а також якщо дорожня обстановка (наприклад, наявність відповідних дорожніх знаків) давала підстави водію розраховувати на додержання правил іншим водієм.

Відсутність складу адміністративного правопорушення в діях водія, який розраховував на дотримання ПДР іншими учасниками, означає, що водій не порушив закон, навіть якщо інша особа порушила його. Це може бути пов`язано з тим, що водій не мав можливості передбачити або уникнути порушення з боку інших, і тому його дії не містять вини.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 19 травня 2020 року у справі № 490/10025/17 (провадження № 51-6116 км 19), суть цього правила полягає в тому, що водій може розраховувати, що певний вид небезпеки не виникне внаслідок того, що всі учасники дорожнього руху дотримуються правил. Наприклад, водій, який розпочинає рух на перехресті на відповідний сигнал світлофора або регулювальника, вправі розраховувати, що протягом певного часу водії, яким проїзд заборонений, не розпочнуть рух і не створять перешкод для руху його транспортного засобу. За певних обставин це може позначитися на здатності водія своєчасно виявити небезпеку та відреагувати на неї, а відповідно, за певних обставин зняти з нього відповідальність за наслідки ДТП. Однак це не означає, що в разі, коли водій на момент, коли йому дозволено розпочати рух, виявляє на смузі свого руху перешкоду, наприклад пішохода або автомобіль, що не встиг закінчити маневр, зелене світло або знак пріоритету дає йому право не звертати уваги на це і продовжувати рух, ігноруючи перешкоду. Таким чином, основним чинником, який визначає відповідальність водія в разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.

Згідно висновку експерта від 15.09.2025 водій автомобілю Audi A4 рухався з порушенням вимог п. 12.4,12.9 ПДР щодо допустимої швидкості в межах населеного пункту, а саме 75 км /год., що перебувало з технічної точки зору у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Однак на думку суду в даному випадку перевищення допустимої швидкості руху не має вирішального значення для встановлення винуватості в порушенні правил безпеки руху, адже саме водій автомобіля Opel Combo ОСОБА_2 , їхав по другорядній дорозі і зобов`язаний був надати перевагу у русі автомобілю Audi A4, який їхав по головній дорозі. Отже, водій автомобіля Opel Combo ОСОБА_2 не надавши перевагу у русі автомобілю Audi A4, який їхав по головній дорозі, не переконався в безпечності свого маневру та здійснив його, не оцінивши головного фактора потенційної небезпеки - руху транспорту засобу по головній дорозі, який мав перевагу, хоча в нього була об`єктивна можливість виявити цю небезпеку та технічна можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 ПДР, що є визначальним чинником для встановлення відповідальності за її наслідки.

Таким чином, суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобілю Audi A4, можливе перевищення швидкості руху, створили аварійну ситуацію, через яку ОСОБА_2 зі свого боку був вимушений порушити ПДР, оскільки дорожня транспортна пригода сталася внаслідок конкретних порушень правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_2 під час виїзду з другорядної дороги на головну, який, не переконавшись у безпечності виїзду та не давши дорогу автомобілю Audi A4, якого він об`єктивно міг виявити, допустив зіткнення з ним, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Отже суд дійшов висновку, що, якби не було конкретних порушень ПДР ОСОБА_2 , дорожня транспортна пригода не настала би, що свідчить про наявність саме в його діянні однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - причинного зв`язку між ними, тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 36,247, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ТКАЧЕНКО