КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/2918/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року місто Київ

справа №761/34812/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

при секретарі судового засідання: Балковій А.С.

за участю:

адвоката Папенка Руслана Станіславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Папенка Руслана Станіславовича, який діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Папенко Р.С., який діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року скасувати та визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, та такою, яка винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного та всебічного розгляду справи, без встановлення всіх обставин справи, з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, без повного, всебічного і об`єктивного розгляду, без належної оцінки доказів, без врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь її вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Вказував, що виконуючи маневр повороту водій ОСОБА_2 не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху і не подавав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку згідно п. 9.2. б) ПДР перед поворотом праворуч.

Зазначав, що ОСОБА_2 повинен був перед маневром повороту праворуч зайняти відповідне крайнє праве положення у смузі, увімкнути правий покажчик повороту і переконатися, що маневр повороту праворуч не створить перешкод в русі іншим учасникам, в тому числі і мотоциклу, однак грубе ігнорування вказаних вище положень ПДР саме з боку ОСОБА_2 призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Також адвокат Папенко Р.С., який діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року.

В обґрунтування вимог, посилався на те, що про винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 23 квітня 2025 року при отриманні її в канцелярії суду його захисником-адвокатом Папенком Р.С.

Вказував, що з підстав не отримання інформації раніше про стан розгляду справи і про винесення судом постанови 07 листопада 2024 року у ОСОБА_1 та його представника не було можливості оскаржити раніше постанову суду.

В судовому засіданні захисник-адвокат Папенко Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заслухавши пояснення захисника-адвоката Папенка Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 07 листопада 2024 року.

Доказів направлення та отримання оскаржуваної постанови стороною апелянта матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Папенко Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 зазначав, що оскаржувану постанову ним було отримано в приміщенні суду першої інстанції лише 23 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга адвоката Папенка Р.С., який діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_1 була подана до суду 24 квітня 2025 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Закриваючи провадження у справі суд першої дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №122424, 03 вересня 2024 року о 18:10 год. в м. Києві по площі Галицькій, 1, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті з вулицею Старовокзальна при зміні напрямку руху не переконався в безпечності та здійснив зіткнення з мотоциклом Honda д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку прямо, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Як вбачається з письмових пояснень від 03 вересня 2025 року особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , 03 вересня 2024 року о 18:20 год., він керуючи автомобілем ToyotaRAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по площі Галицькій зі сторони Берестейського проспекту рухаючись у другій правій полосі з увімкнутим покажчиком повороту під час здійснення повороту праворуч на вулицю Старовокзальну відчув удар в праву частину автомобіля.

З пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_1 вбачається, що 03 вересня 2024 року о 18:10 год., останній рухався на транспортному засобі Honda RC61 д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по площі Галицькій зі сторони Берестейського проспекту в сторону проспекту Т. Шевченка у другій правій полосі де дозволено рух прямо та праворуч. В цей час автомобіль Toyota RAV-4 д.н.з. НОМЕР_1 здійснив маневр, а саме поворот праворуч на вулицю Старовокзальну без покажчика повороту, в наслідок чого здійснив наїзд на нього. Зазначав, що при виявлені зміни напрямку руху автомобіля ToyotaRAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 він здійснив екстренне гальмування, а також маневр праворуч, проте зіткнення не вдалося уникнути.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №122430 складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що 03 вересня 2024 року о 18:10 год. в м. Києві по площі Галицькій, 1, останній керуючи мотоциклом Honda д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті з вулицею Старовокзальна не врахував дорожню обстановку, здійснював випередження з правого боку не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив зіткнення з автомобілем ToyotaRAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з лівого боку, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.2.3.б, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що мотоцикл Honda д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 рухався у другій правій смузі, з якої дозволено поворот праворуч на вулицю Старовокзальну та рух прямо - у напрямку проспекта Т. Шевченка, одночасно з автомобілем ToyotaRAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який перебував ліворуч від водія ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 було підтверджено, що останній рухаючись одночасно, паралельно у межах однієї смуги з автомобілем «Тойота», не дотримався безпечного інтервалу до останнього, чим створив вказаному автомобілю перешкоду під час повороту праворуч на вулицю Саксаганського.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені вище підстави спростовують викладені у протоколі обставини щодо недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п.10.1 ПДР.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 повинен був перед маневром повороту праворуч зайняти відповідне крайнє праве положення в смузі, увімкнути правий покажчик повороту і переконатися, що маневр повороту праворуч не створить перешкод в русі іншим учасникам, в тому числі і мотоциклу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки водій ОСОБА_2 , рухаючись у межах своєї смуги руху у дозволеному напрямку прямо і праворуч, маючи намір здійснити поворот праворуч, діяв відповідно ПДР України у межах своєї смуги руху та у дозволеному напрямку. При цьому, водій ОСОБА_1 , рухаючись на мотоциклі Honda RC61 д.н.з. НОМЕР_2 в одній смузі з автомобілем Toyota RAV-4 д.н.з. НОМЕР_1 з правої його сторони і прямо - допустив «конфлікт напрямків руху» та, водночас, не врахував «безпечного коридору руху» транспортних засобів у зв`язку з чим здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota RAV-4 д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що виконуючи маневр повороту праворуч водієм ОСОБА_2 не було увімкнуто покажчик повороту, оскільки доказів на спростування вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надавалися.

Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступний постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП без змін.

Зважаючи на вказане, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Папенку Руслану Станіславовичу, який діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Папенка Руслана Станіславовича, який діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.