Справа № 571/2511/25
Провадження № 3/571/1648/2025

03 вересня 2025 року с-ще Рокитне
Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП, одруженого, на утриманні 2 малолітніх дітей, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, -
Згідно протоколу серії ВАД №471469 від 29.08.2025, 29 серпня 2025 року о 00 год. 32 хв. в АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство фізичного характеру, що полягало в умисних діях, асаме штовхав, тримав за руку, в наслідок чого було завдано шкоду фізичного характеру потерпілій та повторно вчинив порушення протягом року.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані ч.3 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, складено протокол серії ВАД №470634 від 29.08.2025, згідно з яким він 29.08.2025 року о 08 год 56 хв в АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису, який було встановлено відносно нього серії АА №618139 від 29.08.2025 року з 01 год. 00 хв. терміном на 5 діб, а саме щодо заборони у будь-який спосіб контактувати із постраждалою гр. ОСОБА_3 .
За цим фактом дії ОСОБА_1 вкаліфіковані за ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
На підставі положень ст. 36 КУпАП обидва протоколи об`єданані в одне провадження (справу № 571/2512/25 об`єднано з справою № 571/2511/25) .
ОСОБА_1 під час розгляду справи своєї вини не визнав. Пояснив, що пізно вечором дружина приїхала марштруткою з Києва. Подзвонила до нього, щоб він її забрав з вокзалу. Це було приблизно в 23:00 - 23:30 години. Привіз дружину додому, діти вже спали. Дружина повідомила, що зранку заберає дітей та повертається до Києва. Після того, дружина перебувала на другому поверсі, де збирала речі та готувалася до відїзду. До неї він не піднімався.
Він ліг спати з дітьми на першому поверсі. Через деякий час, посеред ночі, вона спустилась на перший поверх до нього і почала звинувачувати його в тому, що через нього вона не зможне поїхати до Києва, і що це він перезвонив водію, щоб по неї не заїжджали. Насправді, він не знав з ким вона буде їхати і звідки її забиратимуть. Знав лише, що їде вона уранці, і що буде брати з собою дітей. Щодо того, що дружина повертається до Києва він не заперечував, але дітей відпускати в Київ не хотів: Київ обстрілюється ракетами, тому дітям , безпеченіше жити дома. Але вирішив, що якщо вони самі захочуть їхати, то заперечувати не буде. Про свою думку повідомив дружину. Однак, вона вже спустилася до нього, будучи роздратованою. Почала кричати. Він вийшов з кімнати, щоб не будити дітей. Крім того, знаючи, що відносно нього раніше складали протокол по домашньому насильству (була схожа ситуація),- вирішив піти з будинку, щоб самому щоб заспокоїтися та щоб заспокоїлася дружина. Не зміг цього зробити, тому що дружина стоячи в дверях тримала його за руки, перешкоджаючи його руху. Він відсторонив її від себе і вийшов на подвір`я, сів в машину та поїхав з двору в сторону річки. Трохи заспокоївшись, хвилин через 10 повернувся додому, оскільки вже знав, що дружина викликала поліцію. По приїзду побачив швидку, а згодом приїхали поліцейські. Дружина все ще була роздратована, кричала, через сльози знову його звинувачувала, що не може поїхати з дітьми. Розповідала працівниками поліції, що він відібрав у неї телефон та розбив, хоча такого не було. Він їй його подарував, але що з тим телефоном і яким саме телефоном вона користується йому не відомо. Але дружина вперто розповідала поліції, що він пошкодив їй телефон. Відносно нього склали захисний припис, хоча вони проживають у спільному будинку, і сварку розпочала саме вона.
Після того, як роз`їхалася швидка та поліція, він у тестя з`ясував, що це він відмінив поїздку.
Зранку дружина підняла дітей і повідомила, що хоче їхати з ними до Києва. Старша донька не дуже хотіла їхати, але погодилася, а менша почала плакати, тому що хотіла лишитися дома. Дружина почала знову справуватися з ним, кричати, плакати, шарпати меншу доньку, яка була у нього на руках і в цей же час повторно викликала поліцію.
Так на нього склали два протоколи. Вину свою заперечує, оскільки, він не погоджуючись з рішенням дружини їхати до Києва та забрати дочок, протиправної поведінки відносно дружини не допускав, про що повідомив працівникам поліції, однак його пояснення вони до уваги не взяли.
З огляду на те, ОСОБА_1 заперечує обставини протоколу, судове в засідання викликався свідок ОСОБА_4 та працівник поліції, який складав протокол.
Свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що доводиться батьком ОСОБА_3 . Це його найулюбленіша, менша дитина, з якої до недавна були чудові, довірливі відносини. Взагалі, ОСОБА_5 була хворобливою дитиною, мала серйозне тяжке захворювання, тому в сім`ї до неї прислухалися, уступали, жаліли, щоб вона не переживала негативних емоцій. Згодом ОСОБА_6 виросла, вийшла заміж, народила двох діток. Жила з чоловіком дуже добре, ні в чому не відчувала потреби, чоловік її любив, піклувався про неї , дітей, разом збудували будинок, в якому зараз проживають. ОСОБА_5 також дуже гарно відносилася до матері, брата, сестри, а щодо нього як батька, то завжди все йому розповідала та ділилися. Між ними з її дитинства склалися довірливі відверті стосунки, один одного підтримували, йому вона довіряла так, як нікому іншому у сім`ї, хоча до всіх ставилася добре.
Свідок також повідомив, що останнім часом свою доньку не впізнає. Вона поїхала до Києва до своєї подруги і змінилася до невпізнання. Перестала спілкуватися з сестрою, хоча та також проживає в Києві, не спілкується з братом, перестала довіряти батьку, матері. Йому стало відомо, в Києві дочка не працює, живе за рахунок тих коштів, що пересилає їй чоловік, ходить у якусь секту, займається у психолога. Підтвердив, що знав про те, шо уночі приїде донька з Києва, а зранку забере дітей.
29 серпня 2025 року з самого ранку він сам приїхав до доньки додому. Знав, що по неї буде їхати ОСОБА_7 (прізвище ОСОБА_8 , але точно йому не відомо), який мав забрати ОСОБА_5 . Він йому сказав, щоб той не їхав за дочкою так як вона нікуди не поїде. Це він їй двічі дзвонив уночі, з 28.08. на 29.08.2025 року та казав, щоб вона не їхала до Києва. Приїхав подивився на зятя, той ходив, носив на руках меншу дочку його внучку, вона плакала, бо не хотіла їхати з дому. А дочка вмовляла, збирала речі з собою. Він зачинив двері, хотів поговорити з дочкою, але вона не хотіла розмовляти, вони між собою посварилися. Телефона забрав у неї особисто, щоб вона не звонила. Коли приїхала поліція, то він подумав, що дочка викликала поліцію на нього через їх сварку, але виявилося, що поліція приїхала до зятя - ОСОБА_9 . В ОСОБА_10 була істерика через те, що діти не хочуть їхати з нею та через те, що він скасував поїздку до Києва. Її трусило, вона кричала, плакала. Він побачивши це, перестаав з нею сперечатися, та сказав, що хай робить, що хоче. Згодом ОСОБА_5 вмовила старшу дочку їхати з нею. Менша не погоджувалася їхати з ними. Тому вони вирішили їхати удвох. Під час того, як він перебував у будинку дочки, то не бачив і не чув, щоб зять ображав дочку, але вона його весь час звинувачувала, кричала на нього через дітей та ображала. Він був у будинку з ним, дочекався поки поїхала поліція, через деякий час до дочки під`їхала інша машина, вона забрала речі, старшу дочку та поїхала, через пів години повернулась та вмовила їхати меншу дитину. Зараз з дітьми у Києві, де живе йому не відомо, за житло платить зять. Вважає, що дочка ОСОБА_5 маніпулює та спеціально влаштувала сварку з викликом швидкої та поліції, щоб забрати дітей з собою у Київ. Забравши з собою дітей, вона не зверталась ні до медиків, ні до поліції. З цих підстав вважає, що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства в сім`ї.
Опитаний про обставини справи інспектор СРПП ВП №2 Сарненсьокого РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 повідомив, що прибув за викликом по адресі. В дворі вже були медичні працівники, ОСОБА_3 поводила себе імпульсивно, плакала, звинувачувала чоловіка, що через нього не може поїхати до Києва, з її пояснень не можливо було зрозуміти суті її звернення до поліціцї. Стверджувала, що чоловік її не пускає до Києва разом з дітьми, ніби то штовхнув, здавив кисті рук. Вона плуталася у поясннех, була знервована. Під час спілкування з ОСОБА_1 останній поводив себе врівноважено, чітко відовідав за запитання. Оскільки потерпілій надавали медичну допомогу, ним складено протокол на ОСОБА_1 .
ОСОБА_11 підтвердив суду, що синців, почервоніння на руках у ОСОБА_3 не було, при спілкуванні з медпраціником він також з`ясовував цю обставиниу, але медик заперечив що під час огляду потерпілої було встановлено будь - які сліди на тілі.
У своїх письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_3 вказує, що її чоловік вчинив відносно неї сімейне насильство. 28.08.2025, коли вона приїхала додому та лягала спати, то до кімнати зайшов чоловік, побачивши що вона з кимось розмовляє по телефону, почав з нею розмовляти, разом з`ясовували особисті відносини. ОСОБА_1 почав тримати її за руки сильно і забрав телефон. Розхвилювавшись, вона стала себе погано почувати, тому про подію повідомила поліцію.
Згідно сигнальної картки від 29.08.2025, у останньої зазначено діагноз неврастенія, температура тіла -36,6 о С , пульс 96, 120/80 АТ. Не зазначено синців, почервонінь та інших ознак на шкірі, які притаманні при сильному стисканні та утриманні рук.
В іншому поясненні, потерпіла, пояснила, що її чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї насильство в сім`ї. Було винесено ТЗП- заборонено спілкуватися з нею. 29.08.2029 чоловік почав розмовляти з нею і тому вона знову викликала поліцію. Під час інциденту відносно неї чоловік будь-яких правопорушень не вчиняв.
Заслухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 та інспектора поліції, дослідивши пояснення потерпілої, розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні домашнього насильства та порушенні ТЗП, його пояснення узгоджуються із поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та суперечать обставинам, вказаним у протоколах від 29.08.2025. Будь - яких доказів у спростування заперечень ОСОБА_1 , ОСОБА_4 матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За встановлених судом обставин, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказом у даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечними доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
ОСОБА_1 стверджує, що дружина вчинила сварку, і не випускала з будинку коли він хотів уникнути конфлікту, при цьому вона є утримувала його за руки. В той же час потерпіла вказує, що останній міцно стистнув її за руки, при цьому, будучи оглянутою парамедиком, жодних слідів на тілі, руках не було виявлено, що підтвердив і працівник поліції.
Сварка відбувалась між потерпілою ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_4 , що підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , свідок підтвердив, що у його присутності не ОСОБА_1 ображав ОСОБА_3 , а вона його.
За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення особи не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь. Таким чином, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, судом не встановлено, що потерпілій було завдано фізичної шкоди або що могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
З наведеного суд зробив висновок, що факт вчинення насильства з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не підтверджується. З цих підстав провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за недоведеністю вини особи на підставі п. 1 ст. 247 КУпаП.
Керуючись ст. 283 , ст. 284, ст. 247,
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2, ст. 173-8 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: