Справа № 467/1469/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, у тому числі й протягом року, відсутні,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним

21 вересня 2025 року о 15 год. 17 хв. на 117 км. автодороги «Благовіщенське Миколаїв» (м. Південноукраїнськ) ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння у виді порушення мови, координації рухів, відсутністю реакції оцей на світло, але від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і її процесуальна поведінка щодо справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення по суті справи, із яких слідує, що у вказані у протоколі час і місці він був зупинений поліцією за порушення правил користування паском безпеки.

Проте, в ході бесіди поліція запропонувала йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але він відмовився так як дійсно вживав наркотичні речовини за добу до того, як сісти за кермо.

Тому результат медичного огляду все одно був би позитивним.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було учинене адміністративне правопорушення

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ж вимог п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що ВС у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17 вказав, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Таким чином, наявність чи відсутність у поліцейського підстав для пред`явлення вимоги, що входить у межі його повноважень, не може братися до уваги при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності складу певного порушення.

У свою чергу, порядок такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Так, згідно п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість ( п.4 Інструкції).

На підставі п. 12 вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідальність же за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У цій справі установлено, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п. 2.5. ПДР, бо відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння за підозрою поліції про наявність у нього відповідних ознак і тим самим учинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно, кваліфікація його дій уповноваженою на складання протоколу особою є правильною.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, перш за все, даними протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №460696 від 21 вересня 2025 року щодо часу, місця та способу учинення правопорушення,у тому числі й даних про безпосередні ознаки стану наркотичного сп`яніння.

У цілому протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо свого змісту, у тому числі, і суті викладеного у ньому правопорушення, і кваліфікації дій порушника за відповідним пунктом ПДР та відповідною статтею КУпАП, а тому підстав вважати, що поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення із порушенням вимог закону у частині формулювання обвинувачення і його кваліфікації немає.

Звідси, вважати, що протокол належить до недопустимих доказів і через це підлягає виключенню з доказової бази не можна.

Обставини, що відображені у протоколі, до цього ж, підтверджуються й відеозаписом з нагрудної камери поліції, зокрема, у частині факту керування транспортним засобом і його відмови від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я.

Суд відмічає, що поліцейський чітко, послідовно і детально роз`яснив підстави зупинки транспортного засобу, порядок проходження огляду, а так само і наслідки відмови від нього, утому числі й назвав ознаки сп`яніння, які вважав наявними у водія.

На таке, ОСОБА_1 надав чітку відмову від проходження огляду в медичному закладі із посиланням на вживання заборонених речовин ввечері минулого дня.

Що, власне, й підтвердив в судовому засіданні.

Так само відеозапис підтверджує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення мало місце із дотриманням поліцією приписів ст.ст. 254-256, 266 КУпАП, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України за №1395 від 07.11.2015 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України за №1452/35 від 09.11.2025 року.

Принаймні, протилежного судом не установлено і ніким не доведено.

Тим самим, ця справа забезпечена доказами у їх розумінні згідно із ст. 251 КУпАП.

Крім цього,суд робить висновок, що правопорушення було учинено умисно, бо порушник є повнолітньою особою, а тому усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і свідомо допускав настання цих наслідків.

При цьому, ОСОБА_1 є водієм, бо проходив спеціальну підготовку на знання ПДР України і має знати вимоги щодо заборони керування транспортним засобом у стані будь якого виду сп`яніння, у тому числі й про свій обов`язок пройти огляд на такий стан у разі, якщо поліція висловлює про це підозру і висуває відповідну пропозицію.

Бо Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Тому у ракурсі установлених фактичних обставин справи, підтверджених доказами, шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення (кваліфікації порушення), суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, суд не встановив.

Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП також немає, бо правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, не може вважатись малозначним, у тому числі й з огляду на його санкцію та дію прямої заборони звільняти від відповідальності за учинення такого роду порушення (ч.2 ст. 22 КУпАП).

Тому ОСОБА_1 підлягає відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і застосуванням її санкції.

Суд почув позицію ОСОБА_1 про його наміри проходити військову службу і потребу у зв`язку із цим прав керування транспортними засобами, проте, не може не застосувати санкцію ч.1 ст. 130 КУпАП у повному обсязі, так як остання є безальтернативною і передбачає у собі як накладення штрафу, так і одночасне позбавлення водія права керування транспортними засобами.

І виключень із цього, за умови доведеності складу правопорушення, закон не містить.

Мотиви накладення стягнення

З огляду на викладене, суд приймає рішення про накладення на порушника стягнення згідно із санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, згідно із ч.2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, як то, значно високий ступінь його суспільної небезпеки; особу порушника, який є водієм і повинен знати і неухильно дотримуватись вимог ПДР України, ступінь його вини, майновий стан, а саме: відсутність офіційного місця працевлаштування, у тому числі й відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення накладається у межах строку, визначеного ч.6 ст. 38 КУпАП.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,60 грн., як те передбачено ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст.30, 283-284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення цієї постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповіднійстатті цього Кодексута зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя Ірина Явіца