П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2025 Справа №607/22887/25 Провадження №3/607/8255/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., при секретарі Захарчич Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, інспектора СОБ Тернопільського РУП адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали із протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД №746167 від 22.10.2025 та серії ВАД №746168 від 22.10.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №746167 від 22.10.2025 та серії ВАД №746168 від 22.10.2025:

«02.06.2025 о 22:00 ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме: словесно ображала та нанесла стусана рукою в обличчя, внаслідок чого завдала фізичного болю, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Вказане діяння було вчинено у присутності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, оскільки стала свідком (очевидцем) такого насильства, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого».

Беручи до уваги, що в провадженні судді знаходиться дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, вважаю, що відповідно до ст.36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала.

Зазначила, що обставини, які викладені у протоколі не відповідають дійсності, винною себе у вчиненні адміністративних правопорушень не визнає, вважає себе хорошою мамою.

Від надання детальних пояснень по суті справи відмовилась, на підставі ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи допитаним у судовому засіданні повідомив, що 02.06.2025 сталась подія, дружина викликала працівників поліції. Він вважає, що його колишня дружина домовлялась, щоб працівники поліції приїхали і склалии на нього протокол. Протокол, який був складений на нього, є незаконним. Також стосовно нього був винесений терміновий заборонний припис, однак у подальшому рішенням суду його було скасовано. У нього є виграні справи щодо ОСОБА_1 .

Аналізуючи надані в судовому засіданні показання потерпілого, суд зазначає, що будь яких даних про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства 2.06.2025 року стосовно себе безпосередньо в судовому засіданні потерпілий не повідомив.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Крім того, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у ст. 1 дає визначення наступним термінам:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23 (провадження № 61-9498св23), зазначено, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту».

Самі по собі, конфліктні стосунки між родичами не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли дії кривдника спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Слід зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі уповноваженою особою долучено: довідку старшого інспектора ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області П.Заєць від 07.07.2025 про розгляд звернення ОСОБА_2 ; довідку старшого інспектора СПДН ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області І.Юсика про розгляд звернення ОСОБА_2 від 23.10.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.09.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 .

У своїх поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомляють про неприязні стосунки між ними та про конфлікт 2.06.2025, при цьому звинувачуючи у ньому один одного.

Також до матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01.07.2025, якого в даній справі можна розцінювати як єдиного неупередженого свідка подій 2.06.2025 року, із яких вбачається, що ОСОБА_1 того дня домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 не вчиняла.

Будь-яких інших об`єктивних доказів (дані відеозапису, пояснення неупереджених свідків) на підтвердження наведених у протоколах про адмінправопорушення обставин суду не надано, а зі змісту наданих та досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що між колишнім подружжям виник побутовий конфлікт, який стосувався участі батьків у вихованні дитини.

Таким чином, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, вважаю, що матеріалами справи та в судовому засіданні не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_2 у присутності сина ОСОБА_3 , тому не можу погодитися з висновками працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі про адміністративне правопорушення, не доведено поза всяким розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в її діях події і складуцих адміністративних правопорушень.

Відтак, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/22887/25 (3/607/8255/2025); №607/22894/25 (3/607/8261/2025) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/22887/25 (3/607/8255/2025).

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя П.П. Гуменний