ПОСТАНОВА

іменем України

26 листопада 2025 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Ново-Полтавка Олександрівського району Донецької області, який перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню доньку: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючого на утриманні непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого електрослюсарем в ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» ДП «Добропіллявугілля-видобуток», який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП

- за участі: особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 о 16:22 годині, водій ОСОБА_1 на дорозі Т051, яка розташована в Покровському районі Донецької області, керував транспортним засобом «Geely MK», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія спеціальним приладом - газоаналізатором «Drager Alcotest 6810», результат огляду 1,33 %о. Від керування водія ОСОБА_1 відсторонено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що це був не перший раз, коли працівники поліції його зупиняли та складали протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Вперше на нього був складений протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки працівниками поліції у нього були начебто виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим він проходив огляд в медичному закладі на стан сп`яніння, результат огляд був негативний. Так, 29.09.2025 після закінчення робочого дня він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 сіли в автобус, на якому доїхали до зупинки громадського транспорту, де пересіли до належного йому транспортного засобу «Geely MK», державний номерний знак НОМЕР_1 , та поїхали додому. Виїхавши за межі населеного пункту, транспортний засіб, яким він керував, зупинили працівники поліції. Після зупинки автомобіля працівники поліції зазначили йому причину зупинки. Під час спілкування працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, на що він заперечив, зазначивши про те, що у нього на роботі суворий контроль за вживанням працівниками шахти алкогольних напоїв, у зв`язку з чим він регулярно проходив огляд на стан сп`яніння. В свою чергу працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу в м. Краматорськ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він виказав свою відмову. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер, на що він погодився. В свою чергу працівники поліції дістали з салону службового автомобіля чемодан, з якого дістали технічний прилад та мундштук, який був запакований. Після чого поставили мундштук в технічний прилад та передали йому. Він почав продув в технічний прилад, за результатами тесту у нього не було виявлено стану сп`яніння, однак працівник поліції сказав, що вийшов збій, оскільки він багато повітря видув в технічний прилад та передав йому технічний прилад для повторного продуття. За результатами повторного огляду технічний прилад показав позитивний результат - 1,33 %о. Він був в шоці від такого результату у зв`язку з чим вимагав надати йому інший прилад для проходження огляду, однак працівники поліції йому відмовили, зазначивши, що це єдиний прилад на весь відділ поліції. Він не просив працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду, оскільки не знав, що так можна. Після чого працівники поліції відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким він ознайомився, поставив в ньому свої підписи та зазначив свої пояснення. З результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою технічного приладу він також ознайомлювався та підписував. Далі його було відсторонено від керування транспортного засобу. За кермо автомобіля сів працівник поліції, який відвіз його разом з ОСОБА_3 додому. Самостійно в медичний заклад для проходження огляду він не звертався. Дії працівників поліції не оскаржував. Просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки у разі евакуації з території Донецької області він буде позбавлений можливості вивезти свою сім`ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є колегою ОСОБА_1 , разом з яким вони працюють в ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» ДП «Добропіллявугілля-видобуток». З ОСОБА_1 підтримує товариські відносини. Так, 29.09.2025 вона разом з ОСОБА_1 перебували на робочому місці, робочий день у них закінчився о 15:00 годині. Після закінчення робочого дня, вони прийняли душ, переодягнулись, сіли в автобус, в якому доїхали до зупинки громадського транспорту, де пересіли до належного ОСОБА_1 транспортного засобу «Geely MK», на якому поїхали в сторону дому. Керував транспортним засобом ОСОБА_1 . Виїхавши за межі населеного пункту, їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 одразу вийшов із-за керма на вулицю, а він залишився в салоні автомобіля. Через деякий час він вийшов з автомобіля на вулицю та почув, як працівники поліції зазначали, що відносно ОСОБА_4 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який буде розглядатися в суді. Після складання протоколу ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем, у зв`язку з чим за кермо сів працівник поліції, який довіз їх додому. Приїхавши до місця мешкання, вони з ОСОБА_1 поговорили 5-10 хвилин та розійшлись. На його думку ОСОБА_1 був тверезий, інакше він би не сів з ним в один автомобіль. Працівники поліції поводили себе нормально, жодних погроз на адресу ОСОБА_1 не виказували.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, в межах пред`явленого протоколу, за обставин, викладених у постанові, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 468575 від 29.09.2025, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та такий, що складений повноважною особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення. . Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ) роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» ОСОБА_1 пройшов огляд для визначення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду та роздруківки результату тесту № 1449 проба позитивна 1,33 %о, ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчив свою згоду з результатом огляду в акті огляду та на роздруківці тесту без зауважень;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2025, складеного на водія ОСОБА_1 , відповідно до якого працівником поліції за результатами проведеного візуального огляду водія ОСОБА_1 виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різке забарвлення шкіри обличчя, однак останній відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння в умовах медичного закладу Краматорського наркологічного диспансеру;

- довідкою старшого інспектора САП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 з відкритими категоріями «А», «В», «С», термін дії з 17.07.2007, статус документа: Виданий;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, переглянутим судом, яким встановлено факт руху та подальшої зупинки транспортного засобу «Geely MK», державний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Т051, яка розташована в Покровському районі Донецької області, під керуванням ОСОБА_1 (16:16:32-16:18:39 година). Після зупинки вказаного транспортного засобу працівниками поліції оголошена водію ОСОБА_1 причина його зупинки, а саме: «Даний транспортний засіб під час руху майже не скоїв наїзд на стовпчик». На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 надає посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб (16:19:15 година).Так, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникла обґрунтована підозра про те, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки за результатами візуального огляду ОСОБА_1 від нього було чутно запах алкоголю. На неодноразову вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в умовах медичної установи Краматорського наркологічного диспансеру чи на місці за допомогою технічного пристрою «Драгер» (16:21:12 година, 16:21:20 година, 16:21:52 година), ОСОБА_1 надає свою добровільну згоду поліцейському пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою. Пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою встановлено позитивний результат - 1,33 %о. На питання працівника поліції водій ОСОБА_1 виказав свою згоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою (16:30:10 година). Після чого працівником поліції було повідомлено водію, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, який передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому жодних скарг чи заперечень на дії працівників поліції під час його зупинки, проведення огляду на стан сп`яніння та подальшого складання протоколу ОСОБА_1 не заявляв.

Отже, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що само собою утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Адміністративно-караним в силу ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, або відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Даний факт фіксується у протоколі про адміністративне правопорушення.

За вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом, факт одночасного перебування цієї особи в стані алкогольного сп`яніння, або факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та факт вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.9а Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ст. 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу постанови, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені судом і покладені в основу постанови докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що під час проведення працівниками поліції огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу газоаналізатору «Драгер» він двічі здійснював продуття приладу, що може свідчити про фальсифікацію результатів такого огляду, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно переглянутого в судовому засіданні відеозапису дійсно вбачається у водія ОСОБА_1 явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різке забарвлення шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, що надавало працівникам поліції обґрунтовані підстави для висловлення водію ОСОБА_1 вимогу для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 , у якого поліцейським виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різке забарвлення шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук), на пропозицію працівника поліції висловив свою добровільну згоду на проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу - газоаналізатору «Drager Alcotest 6810», результат огляду позитивний 1,33 %о. На питання працівника поліції водій ОСОБА_1 виказав свою згоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою (16:30:10 година).

Зазначені обставини призвели до порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, відповідно до яких водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що згідно роздруківки результату тесту № 1449 вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився працівниками поліції на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора "Drager "Alcotest 6810", останнє калібрування проводилось 05.08.2025.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest", зокрема газоаналізатор "Drager "Alcotest 6810". На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики «Drager» зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.

Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Оскільки останнє калібрування даного приладу "Drager "Alcotest 6810" було проведено 05.08.2025, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

На переконання суду, твердження ОСОБА_1 про продуття газоаналізатору «Драгер» двічі, що може свідчити про фальсифікацію працівником поліції його результатів з цих підстав, є неслушними, оскільки з відеозапису подій, дослідженого під час судового розгляду, вбачається, що таке продуття (двічі) було викликано тим, що об`єм проби повітря, що подавалося, був вище допустимого значення, для чого, згідно розділу 6 пункт 1 таблиці 2 Інструкції з експлуатації приладу "Drager Alcotest 6810", в такій ситуації було необхідним повторення видоху.

Тому таку версію ОСОБА_1 суд розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення (в даному випадку складання матеріалів справи за вищевказаною статтею Закону) та подальшого уникнення від відповідальності. На переконання суду вказане не потребує детального аналізу, оскільки правова оцінка та мотиви суду викладені вище.

На переконання суду, на наданих відеофайлах зафіксовано фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, що спростовують твердження ОСОБА_1 , про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд констатує, що в цілому дані відеозаписи відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд встановив, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських зафіксував усі необхідні моменти вказаної події від 29.09.2025 саме за участю водія ОСОБА_1 , а саме: факт руху та подальшої зупинки транспортного засобу під керування саме ОСОБА_1 , встановлення особи водія, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозицій пройти огляд на місці та проходження медичного огляд у закладі охорони здоров`я, висловлення добровільної згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, процедура проходження такого огляду, отримання результатів огляду - 1,33 %о, згідно з якими встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На переконання суду, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці так в медичному закладі.

Таким чином суд вважає долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників поліції допустимими і належними доказами, оскільки судом встановлено, що дані відеозаписи є безперервними, інформативними, послідовними, позбавленими упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозаписи як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Разом з тим, суд констатує, що під час судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було, як і не надано того, що жодних самостійних дій на проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв, доказів того, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі протягом двох годин або більше суду не надано, як і не надано відповідних рішень суду про оскарження дій працівників поліції.

При цьому, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, ні при висловленні останнім своєї добровільної згоди на проходження огляду на стан сп`яніння, ні при проходженні такого огляду, ні під час отримання та ознайомлення ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння, як і відсутній факт провокації зі сторони правоохоронних органів. Будь-яких інших доказів тиску на ОСОБА_1 працівниками поліції сторона захисту не надала, як і не надала суду відповідних рішень, щодо оскарження дій працівників поліції, тому такі доводи суд оцінює критично і не бере їх до уваги.

Дії працівника поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саменаказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Суд відзначає, що в даній справі сам ОСОБА_1 заявив клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_3 , який перебував в салоні транспортного засобу під час його зупинки працівниками поліції, яке було задоволено судом.

Будучі допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що у вказану в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 , з яким вони їхали додому після закінчення робочого дня. Виїхавши за межі населеного пункту, їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 одразу вийшов із-за керма на вулицю, а він залишився в салоні автомобіля. Через деякий час він вийшов з автомобіля на вулицю та почув, як працівники поліції зазначали, що відносно ОСОБА_4 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який буде розглядатися в суді. Після складання протоколу ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем, у зв`язку з чим за кермо сів працівник поліції, який довіз їх додому. Приїхавши до місця мешкання, вони з ОСОБА_1 поговорили 5-10 хвилин та розійшлись. На його думку ОСОБА_1 був тверезий, інакше він би не сів з ним в один автомобіль. Працівники поліції поводили себе нормально, жодних погроз на адресу ОСОБА_1 не виказували.

Щодо показів свідка ОСОБА_3 про те, що на його думку ОСОБА_1 керував транспортним засобом тверезим, інакше він би не сів з ним в один автомобіль, то суд відноситься до них критично і розцінює їх такими, що надані останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності його товаришем ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами справи, зокрема актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» ОСОБА_1 пройшов огляд для визначення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду та роздруківки результату тесту № 1449 проба позитивна 1,33 %о та відеозаписами зі штатного відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції та з нагрудних боді-камер працівників поліції, дослідженими та переглянутими в судовому засіданні.

Таким чином вищевказані свідчення свідка ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки дана особа є колегою та товаришем особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку з чим безпосередньо зацікавлений в долі ОСОБА_1 , а також такі покази свідка повністю суперечать дослідженим матеріалам справи.

Покази свідка ОСОБА_3 в іншій частині суд вважає не інформативними, оскільки такі його пояснення ані підтверджують, ані спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо недоведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому учасник провадження оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи ОСОБА_1 щодо неспроможності висунутого йому обвинувачення, про порушення норм права, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні та прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 реалізовувала свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду справи про адміністративне правопорушення суд надав ОСОБА_1 змогу здійснювати ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, подавати клопотання, чим останній і скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п.1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до приписів статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 24 КУпАП встановлені види адміністративних стягнень, серед яких є штраф та позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 25 КУпАП, за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення. Позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, встановлено основне та обов`язкове додаткове адміністративне стягнення: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами відповідно.

Суд звертає увагу, що законодавець у санкції не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім того, у постанові Пленуму ВССУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошено, що чинне адміністративне законодавство не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Разом із тим, слід керуватися положеннями статті 33 КУпАП.

Таким чином, даний Закон передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд констатує, що правопорушення пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, мають підвищений суспільний інтерес, та останні зміни до законодавства, як кримінального так і у справах про адміністративні правопорушення лише посилюють відповідальність винуватих осіб.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_1 , який який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має на утриманні непрацездатних осіб, офіційно працює електрослюсарем в ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» ДП «Добропіллявугілля-видобуток», за місцем працевлаштування характеризується позитивно, свою провину фактично не визнав, отримував водійське посвідчення, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 за необхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати й те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Суд акцентує увагу на тому, що алкоголь та кермо несумісні. Пияцтво за кермом це злочин. Вказане призводить до високих ризиків дорожньо-транспортних пригод за участю нетверезих водіїв.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: І.В. Дяченко

26.11.2025