Березівський районний суд Одеської області
24.11.2025
Справа № 494/2524/25
Провадження № 3/494/780/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 року до Березівського районного суду Одеської області в провадження судді Панчишина А.Ю. надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою суду від 20.11.2025 року заяву про самовідвід судді Панчишина А.Ю. по справі задоволено та передано справі до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до розпорядження №143 від 21.11.2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку самовідводом судді Панчишина А.Ю.

На підставі викладеного 21.11.2025 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.

Водночас, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід з підстав того, що під час ознайомлення з матеріалами справи, судді Римар І.А. стало відомо, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 проходив службу в складі Служби судової охорони в Березівському районному суді Одеської області. З працівниками Служби судової охорони нерідко проводили наради судді Березівського районного суду Одеської області, в тому числі мною як голови суду, для вдосконалення пропускного режиму в суді та підтримки порядку, у тому числі з ОСОБА_1 . Вказані обставини можуть викликати сумніви у неупередженості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявні докази проходження ОСОБА_1 служби в Березівському районному суду Одеської області, згідно відповіді від 19.11.2025 року №46.05.

Згідно ст.7 ч.2 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить детальних норм про порядок заявлення та вирішення у справах про адміністративні правопорушення відводів та самовідводів суддів. Однак, Європейський суд з прав людини, починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. Аналогічні висновки зроблені і в рішеннях Європейського суду з прав людини: «Золотухін проти росії» (07 червня 2007, № 14939/03), «Надточій проти України» (15 травня 2008, № 7460/03). Таким чином, термін «кримінальне провадження» для цілей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) може не співпадати з терміном, зафіксованим у національному праві. Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні Конвенції має кримінально-правовий характер.

Наведене вище дозволяє зробити висновок, що у питаннях відводу та самовідводу суддів у справах про адміністративні правопорушення слід застосувати аналогію закону, зокрема, положення статей 75, 76, 80-82 Кримінально-процесуального кодексу України, які порівняно детально регулюють питання заявлення та розгляду відводів та самовідводів суддів.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006. у справі «Білуга проти України» та рішення від 28.10.1998. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, суддя Римар І.А. вважає заявити самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Самовідвід у справі №494/2524/25 задовольнити.

Передати справу №494/2524/25 (провадження №3/494/780/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП - до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар