ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Рівненській області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2025 року серії ЕПР1 № 501961, 29.10.2025 року о 07 год 47 хв в м. Рівне по вул. Здолбунівська, 17, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Movano, н.з. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу та допустив наїзд на ТЗ Nissan Leaf, н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований справа, громадянином ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.11.2025 року серії ЕПР1 № 501957, 29.10.2025 року о 07 год 47 хв в м. Рівне по вул. Здолбунівська, 17, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Movano, н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину в учиненому ДТП визнав повністю. Пояснив суду, що не відчув зіткнення через погані погодні умови, оскільки йшов сильний дощ. Окрім цього на його транспортному засобі пошкодження відсутні, що підтверджується схемою ДТП. Надав судді наторіально засвідчену заяву про повне відшкодування шкоди потерпілій, яка жодних претензій майнового характеру до нього не має. Вказав, що умислу залишати місце ДТП не мав, за першим викликом з`явився в поліцію. Просив звільнити від відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до такого висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до вимог пункту 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимогами пункту 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, окрім визнання вини останнім, підтверджується матеріалами справи, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501961 від 03.11.2025 року, схемою місця ДТП, рапортом поліцейського, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

До матеріалів справи ОСОБА_1 долучено заяву ОСОБА_3 , засвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчук М.М. від 20.11.2025 року про те, що вона отримала від ОСОБА_1 повну суму відшкодування за заавдану їй шкоду внаслідок ДТП, що мала місце 29 жовтня 2025 року приблизно о 07 годині 20 хвилин за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Здолбунівська. Отримана нею компенсація була визначена ними за взаємною домовленістю як така, що повністю покриває заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду, і при отриманні якої вона відмовляється від будь-яких претензій до

ОСОБА_1 .

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначностi вчиненого адміністративного правопорушення суд може звiльнити порушника вiд адмiнiстративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання вини останнім у вчиненому, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій, а також механізм пошкодження транспортного засобу потерпілої.

Викладені обставини у своїй сукупності, суддя визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому вважається можливим звільнити

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням усного зауваження.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суддя зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.2.10.а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП України передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Стаття 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за такої обставини: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 суддею встановлено, що останній не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки він не помітив, що здійснив зіткнення з автомобілем потерпілої через сильну зливу. Повідомив судді, що якби відчув здійснений удар, залишався б на місці ДТП. Про вчинене ДТП дізнався від поліції, на перший виклик з`явився для надання пояснень.

Будь-яких належних доказів на підтвердження вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501957 від 03.11.2025 року, схема місця ДТП, рапорт поліцейського, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , суддя, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності останнього за ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 40-1, 122-4, 124, 247, 251, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі в частині адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП - закрити.

Провадження по справі в частині вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Наталія ГОРДІЙЧУК