Справа 362/8895/25
Провадження 3/362/3277/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 966489 від 03.11.2025, 03.11.2025 о 21:30 год. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи в п`яному вигляді вчинив домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_2 , яка виразилась у висловлюванні словесних образ нецензурною лайкою, погроз фізичної розправи, а також хапанням за руки та волосся, чим була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Янчук А.А. (діє на підставі договору № 1 від 11.11.2025) у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення заперечив. Наполягав, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в поставленому в провину правопорушенні, а саме відсутні докази завдання шкоди потерпілій. Також зазначав, що потерпіла є цивільною дружиною ОСОБА_1 , а тому сфера дії Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не поширюється на відносини між вказаними особами. Просив суд закрити провадження у справі.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила суду, що близько п`яти років проживали з ОСОБА_1 однією сім`єю. Вона брала участь у вихованні дитини цивільного чоловіка від першого шлюбу, який час від часу проживав з ними. Деякий час до подій і на момент подій проживали разом у АДРЕСА_1 . Станом на зараз вона змінила місце проживання і проживає окремо. Того вечора вона повернулася з роботи, відчувала певне позитивне емоційне потрясіння через зміну місця роботи. Оскільки за деякий час до подій з чоловіком посварилися і не спілкувалася, то по прибуттю вирішила подзвонити підлеглій. Коли спілкувалася з нею по телефону на балконі, підійшов ОСОБА_1 і вирвав з її рук телефон, частково зачепивши волосся. Почав виражатися нецензурною лайкою до її співрозмовниці, запитувати чому вони так пізно спілкуються. Їй, потерпілій, було надзвичайно соромно, просила припинити. Потім забрала свій телефон і пішла до кімнати. Там цивільний чоловік штовхнув її на диван. Щоб припинити ці дії була вимушена викликати поліцейських. Документального підтвердження завдання їй будь-якого виду шкоди немає, наразі вони проживають окремо та не спілкуються.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про таке.

За правилами ст. 7 КУпAП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з aдміністративним прaвопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про aдміністративні прaвопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою ( п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

19.12.2024 набули чинності зміни до КУпАП відповідно до яких за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП притягуються особи за «вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого».

Зі змісту вказаної диспозиції вбачається, що будь-які діяння, внаслідок яких могло бути спричинено шкоду потерпілому, - не передбачені об`єктивною стороною ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом установлено з пояснень потерпілої про відсутність будь-яких доказів завдання їй шкоди внаслідок вказаних у протоколі діянь.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 Рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року та інші), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку про недоведеність у даному випадку вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставні п 1 cт. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко