Справа № 146/1224/25
Провадження № 33/801/1143/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мороз І. С.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Міхасішин І.В.,

за участю: прокурора Семенюка В.А.,

особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Барвінського О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуособи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уроджениці смт. Томашпіль, Томашпільського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , являючись головним спеціалістом з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону, в порушення вимог, пункту 1 частини1 статті 25, Закону України «Про запобігання корупції», 28 травня 2025 року здійснила реалізацію продуктів харчування власного виробництва за що отримала кошти в розмірі 1000 грн.

Таким чином, головний спеціаліст з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради ОСОБА_1 , з метою особистого збагачення, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», здійснює продаж продуктів харчування власного виробництва в соціальній мережі Facebook та в соціальній мережі Instagram на постійні основі, а саме 28 травня 2025 року здійснила реалізацію продуктів харчування власного виробництва, вартістю 1000 гривень, за що отримала грошові кошти.

Головний спеціаліст з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування шостого рангу, суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону та особою на яку поширюються обмеження передбачені п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» вчинила дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп., в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з цією постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати як незаконну.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази її винуватості.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, обґрунтоване тим, що копію постанови отримано 24 вересня 2025 року, апеляційна скарга подана повторно, попередня апеляційна скарга була подана у строк відповідно до вимог передбачених ст. 294 КУпАП, але була повернута судом апеляційної інстанції в зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд вважає, що клопотання слід задовольнити, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у строк встановленим законодавством, а саме у 10 денний строк від дня отримання повного тесту оскаржуваної постанови, було подано апеляційну скаргу (а. с. 190-197). 13 жовтня 2025 року Вінницьким апеляційним судом апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала з підстав відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а. с. 204). Повторно апеляційну скаргу подано 16 жовтня 2025 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. (а. с. 207-218).

За правилом статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, клопотання слід задовольнити з поновленням ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2025року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Барвінський О.П. апеляційну скаргу підтримали просили суд її задовольнити.

Прокурор Семенюк В.А. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції установлено, що розпорядженням селищного голови Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 9 березня 2021 року № 62-К, ОСОБА_1 з 10 березня 2021 року призначено на посаду головного спеціаліста з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради, присвоєно 6 (шостий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

9 березня 2021 року ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця та 10 березня 2021 року була ознайомлена з попередженням про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції» щодо прийняття на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби в органах місцевого самоврядування.

Підпис про ознайомлення з даним попередженням свідчить про те, що ОСОБА_1 була обізнана про заборону займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики зі спорту) або підприємницькою діяльністю.

6 січня 2022 року ОСОБА_1 ознайомлено під підпис з посадовою інструкцією Головного спеціаліста з питань цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи посадовою особою місцевого самоврядування, суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону та адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, була зобов`язана виконувати вимоги Закону, в тому числі визначені п.1 ч.1 ст.25 вказаного Закону.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст.25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється:1) займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, головний спеціаліст з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради ОСОБА_1 , з метою особистого збагачення здійснює електронну торгівлю кондитерськими виробами та іншими продуктами харчування, а саме реалізацію товару дистанційним способом за допомогою соціальних мереж Instagram та Facebook, за що отримує дохід від продажу, внаслідок чого стає суб`єктом електронної комерції.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VІІІ:

1) електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру;

2) електронна торгівля - це господарська діяльність у сфері електронної купівлі-продажу, реалізації товарів дистанційним способом покупцю шляхом вчинення електронних правочинів із використанням інформаційно-телекомунікаційних систем;

3) реалізація товару дистанційним способом - укладення електронного договору на підставі ознайомлення покупця з описом товару, наданим продавцем у порядку, визначеному цим Законом, шляхом забезпечення доступу до каталогів, проспектів, буклетів, фотографій тощо з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, телевізійним, поштовим, радіозв`язком або в інший спосіб, що виключає можливість безпосереднього ознайомлення покупця з товаром або із зразками товару під час укладення такого договору;

4) суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Згідно ст. 1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.14.1.36. Податкового Кодексу України (чинної на момент вчинення адмінправопорушення) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, головний спеціаліст з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради ОСОБА_1 , з метою особистого збагачення, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», здійснює продаж продуктів харчування власного виробництва в соціальній мережі Facebook та в соціальній мережі Instagram на постійні основі, а саме 28 травня 2025 року здійснила реалізацію продуктів харчування власного виробництва, вартістю 1000 гривень, за що отримала грошові кошти.

Головний спеціаліст з цивільного захисту відділу загально-організаційного забезпечення Томашпільської селищної ради ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування шостого рангу, суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону та особою на яку поширюються обмеження передбачені п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» вчинила дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Відповідно до санкції ч.1 ст.172-4 КУпАП вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу, без конфіскації отриманого доходу, оскільки він в неї не вилучався і не приєднувався до справи в якості речового доказу.

Доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 , суд розцінює як спосіб захисту спрямований на уникнення від відповідальності, та не підтверджені належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин