ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2780/25 Справа № 243/8641/25 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Кучевасової А.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Берзінь С.Л.,

апеляційну скаргу адвоката Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року встановлено, що 02.09.2025 о 16-15 год. в Краматорському районі, с. Майдан, вул. Центральна, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від продуття газоаналізатора алкотестер драгер 6810 на місці та проходження огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , провадження в праві закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Визнати неналежними доказами відеозаписи, які долучені до матеріалів справи №243/8641/25.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що транспортний засіб на обох відеозаписах, долучених до матеріалів справи, не рухається, а ОСОБА_1 не вчиняє жодних дій, направлених на запуск двигуна, початок руху тощо.

На відеозаписі міститься розмова поліцейських з ОСОБА_2 , однак на цьому відеозаписі відсутне фіксування безпосереднього керування ОСОБА_1 т/з, тобто він не містить фіксації ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що суд поклав в основу обвинувачення ОСОБА_1 його пасивну поведінку у захисту, а саме нібито відсутність заперечень на відеозаписі, чим порушив положення статті 63 Конституції України та статті 18 КПК України.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фіксування того, що зупинка автомобіля була здійснена за передбачених законом підстав. На відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, поліцейський не озвучує причину зупинки т/з. Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Зазначає, що поліцейськими не було роз?яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що є грубим порушенням його прав. На відеозаписах немає підтвердження такого роз`яснення, а тому цей факт не є доведеним.

Звертає увагу, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 «від продуття газоаналізатора драгер 6810... відмовився», а не «відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в пунктах 2.5 і 2.9а Правил дорожнього руху (Розділ 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів»).

Вважає, що склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР. А інформація, зафіксована в протоколі, не відповідає дійсним обставинам справи. Тому відповідальність водія ОСОБА_1 за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Берзінь С.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керувала транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від продуття газоаналізатора алкотестер драгер 6810 на місці та проходження огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-протоколом серії НОМЕР_3 від 02.09.2025 р., з якого слідує, що 02.09.2025 р. о 16-15 год. в Краматорському районі, с. Майдан, вул. Центральна, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від продуття газоаналізатора алкотестер драгер 6810 та проходження огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд до наркологічного диспансеру м. Слов`янськ 02.09.2025 о 16-17 год., у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, не стійка хода, огляд не проводився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що у ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, не стійка хода, тремтіння пальців рук. Зазначено в акті, що ОСОБА_1 не продував Алкотестер «Драгер 6810», за що поставив свій підпис;

- файлами відеозапису, з якого вбачається, що двоє поліцейських підходять до автомобіля, який знаходиться на узбіччі дороги, де час від часу проїжджають автомобілі. коли ОСОБА_1 підійшов ближче до поліцейського, той зазначив, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя та запах алкоголю з порожнини рота, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою алкотестер драгер 6810 для виявлення ступеню алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Підійшовши ближче до службового автомобіля поліцейський запитав анкетні дані та запитав, яким транспортним засобом керував ОСОБА_1 , на що останній відповів, що так, та у нього є всі документи на даний автомобіль, за кермом якого віг згаходився. Поліцейський знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі, на що останній відмовився. Після цього поліцейським повідомлено, що буде складено адміністративний протокол за статтею 130 КУпАП. Окрім того, на ОСОБА_1 складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія. ОСОБА_1 пояснив, що посвідчення водія залишив вдома. Протоколи ОСОБА_1 підписані без зауважень. Від керування транспортним засобом відсторонено.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 02 вересня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.

На відеозаписах зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінив в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку судом першої інстанції, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції. Так, суд вважає такий довід необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозаписі чітко вбачається, що ОСОБА_1 виходить з водійського місця, та на запитання поліцейського, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen» на евро реєстрації, ОСОБА_1 відповів, що так, та у нього є всі документи на даний автомобіль (відео ...1, починаючи з 0:00:10). Крім того, доводи захисника, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовується відеозаписом (відеозапис...1, починаючи з 0:00:00) та самим протоколом про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 власноручно підписав. Крім того, твердження апелянта про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суперечить апеляційному доводу про відсутність у поліцейських законних підстав для зупинки автомобіля під керуванням того же ОСОБА_1 .

Заперечення захисника щодо нероз?яснення ОСОБА_1 прав та обов?язків при складанні протоколу спростовуються відеозаписом...1, починаючи з 0:07:24, на якому зафіксовано, що працівником поліції було роз?яснено водію положення ст. 63 Конституції України. Крім того, такі доводи спростовуються і підписом ОСОБА_1 в протоколі про роз?яснення прав та обов?язків, передбачених ст. 63 Конституції України т ст. 268 КУпАП.

Доводи захисника, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`ясненні його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України, суд вважає необґрунтованими. Апеляційний суд звертає увагу, що під час складання протоколу особа має право на ознайомлення з ним та внесення своїх зауважень, а також право на захист, яке реалізується в подальшому процесі в суді (ст. 267 КУпАП). Права особи, передбачені статтями 55, 56 Конституції України (право на захист та право на звернення до суду), повинні бути реалізовані під час судового розгляду справи, а не під час складання протоколу. З матеріалів справи вбачається, що як в суді 1-ї інстанції, так і під час апеляційного розгляду, інтереси ОСОБА_1 представляв його захисник адвокат Берзінь С.Л. Тому, під час апеляційного розгляду не було встановлено порушення прав ОСОБА_1 на захист, як про це стверджує сторона захисту в апеляційній скарзі.

Посилання захисника, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять вказівки на передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу, та на те, що на відеозаписах поліцейські не озвучують жодної причини зупинки, що є наслідком визнання всіх доказів недопустимими, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки зазначене не впливає на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та доведеності його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертаю увагу на те, що згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В силу приписів п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертаю увагу, що незгода водія з причиною зупинки, при тому, що водій вже зупинився та почав спілкування з працівниками поліції, не може бути наслідком визнання недопустимими доказів винуватості за ст. 130 КУпАП, оскільки в силу приписів ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Після дослідження доказів, наявних в матеріалах цієї справи в їх сукупності, встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування працівник поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про які поліцейський повідомив водію та запропонував пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. З метою виконання покладених на поліцейського законодавством завдань в межах наданих повноважень у зв`язку із виявленням адміністративного правопорушення, поліцейський на законних підставах склав адміністрований матеріал відносно ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту, що опис складу правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Як вже зазначено, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Зазначена Інструкція передбачає проходження водіями огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, шляхом огляду на місці зупинки або у медичному закладі. Саме такий порядок проходження передбачений діючим законодавством. ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічних засобів, так і в медичному закладі. Тобто, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що і передбачена відповідальність ч.1ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Берзінь С.Л., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто доадміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин