Провадження № 33/824/5420/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Абакарова М.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Абакарова М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ "ПРО-СВК", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст.130 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення:

за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.,

за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З урахуванням ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 30.08.2025 року об 01 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по пр. Академіка Палладіна, 46-А в м. Києві, керував автомобілем «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку за допомогою приладу Alkotester Drager або у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 30.08.2025 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по пр. Академіка Палладіна, 46-А в м. Києві, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, також порушив швидкісний режим в місті, в результаті чого здійснив наїзд на відбійник, що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу та відбійника, чим порушив п.п. 2.3 б), 12.4 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, а також не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам, передбачених ст.ст.254, 268 та п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вимоги поліцейського до ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, зазначає, що оскільки у ОСОБА_1 були травми внаслідок ДТП, яке мало місце 30.08.2025, огляд останнього на стан сп`яніння, як учасника ДТП, був обов`язковий у закладі охорони здоров`я.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 б), 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 та п.2.5 ПДР за, що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №438217 від 30.08.2025 та серії ЕПР1 №438209 від 30.08.2025; направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, схемою місця ДТП; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п. 2.5, 2.3 б), 12.4 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, оскільки рішення суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованою та законною, а тому постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 беззастережно мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вимоги поліцейського до ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівниками поліції, в нічну пору доби, на автодорозі виявлено пошкоджений автомобіль, який здійснив наїзд у відбійник під керуванням ОСОБА_1 . Працівники поліції у водія попросили пред`явити документи, які посвідчують особу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції в останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого, згідно вимог чинного законодавства працівником поліції декілька раз запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Алкотестер «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, а також роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, після чого працівником поліції було останньому роз`яснено, що відносно нього буде складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. В подальшому, працівником поліції було складено адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , які останньому зачитано та пред`явлено, де він засвідчив свої підписи.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом у справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №438209 від 30.08.2025 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, засвідчено підпис працівника поліції та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких порушень вимог чинного законодавства у діях працівників поліції щодо складання протоколу апеляційний суд не вбачається.

Апеляційний суд вважає, що доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для скасування та закриття провадження по справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Абакарова М.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига