ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/3090/24 Номер провадження 33/814/630/25Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 07 листопада 2024 року о 17 годині керував автомобілем «ВАЗ-21043», днз НОМЕР_1 , по вул. Радевича в м. Карлівка Полтавської області та, всупереч п.13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечного бокового інтервалу і допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot-5008», днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку.

Крім того, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він за наведених вище обставин, всупереч вимогам п.2.9а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці події, результат 2,14 проміле).

Постановою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року виправлено описку у тексті зазначеної постанови судді від 10 квітня 2025 року, а саме: в третьому абзаці вступної частини, в першому абзаці описової частини та в першому абзаці резолютивної частини виключено посилання на ст.124 КпАП України. Крім того, виключено другий абзац описової частини постанови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з постановою судді місцевого суду від 10 квітня 2025 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України та просить її скасувати.

При цьому зазначає, що не був присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції.

Наголошує, що у протоколі не вказано, від якого саме огляду він відмовився та не зазначено, який порядок проходження огляду було запропоновано йому як водієві.

Вказує, що під час огляду на стан алкогольного сп`яніння були відсутні свідки, а тому процедуру огляду поліцейськими було порушено.

Стверджує, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, до апеляційного суду надійшло клопотання захисника Рябченка П.Ф. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п.7 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Так, суддя місцевого суду обґрунтовано послався як на доказ винуватості ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №168357 від 07 листопада 2024 року, роздруківку використання технічного засобу «Drager Alcotest 6810» №ARCD-0543 з результатом 2,14 проміле алкоголю, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відеозапис події, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як встановлено ст.255 КпАП України, та містить усі необхідні відомості, що передбачені приписами ст.256 КпАП України.

Твердження порушника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано від якого саме огляду він відмовився, є неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження певного огляду.

Як видно з відеозапису події, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КпАП України.

Будь-яких зауважень щодо порядку проведення огляду, незгоди з його результатами чи бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я порушник не висловлював, а навпаки погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння та власноруч поставив підписи в акті огляду та в протоколі про адміністративне правопорушення і в роздруківці показників газоаналізатора.

Доводи апеляційної скарги про необхідність обов`язкової присутності двох свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння суперечать приписам закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КпАП України огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що процедура проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована нагрудною камерою працівника патрульної поліції, а огляд проведений з використанням спеціальних технічних засобів, присутність двох свідків в даному випадку не є обов`язковою.

Більше того, апелянтом не ставиться під сумнів достовірність обставин, які зафіксовано на цьому відеозапису.

Доводи сторони захисту про закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом строків, передбачених ст.38 КпАП України, є необґрунтованими.

Відповідно до цієї норми Закону, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як правильно встановив суд і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, 07 листопада 2024 року, а адміністративне стягнення на нього накладене суддею місцевого суду 10 квітня 2025 року, тобто до сплину строків, визначених ст.38 цього Кодексу.

Тому закінчення річного строку з дня вчинення правопорушення на день розгляду справи апеляційним судом не може бути підставою для закриття провадження у справі у відповідності з п.7 ст.247 КпАП України (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Твердження апелянта про порушення його права на захист з огляду на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута без його участі є необґрунтованими.

Як видно з матеріалів справи, після надходження протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України до Карлівського районного суду Полтавської області та проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями цього суду, суддею Герцовим О.М. були вжиті заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про місце та часу розгляду справи.

У зв`язку з надходженням відповідних клопотань сторони захисту, розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було неодноразово відкладено.

В подальшому, після надходження від захисника Рябченка П.Ф. заяви про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника (а.с.32), суддею місцевого суду було розглянуто справу за відсутності учасників судового процесу, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Разом з тим, за змістом ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що окрім висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, суддя місцевого суду також притягнув його до відповідальності за ст.124 КпАП України.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно зі ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборонено переслідування, або судовий розгляд щодо правопорушення, якщо воно виникло з ідентичних фактів або фактів, які по суті були однаковими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України за вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що є предметом дослідження у даній справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду від 10 квітня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України підлягає скасуванню, а провадження в справі в цій частині - закриттю.

В даному випадку, постановляючи рішення від 15 травня 2025 року, суддя місцевого суду не виправив описку чи арифметичну помилку, а змінив зміст судового рішення від 10 квітня 2025 року, що є неприпустимим, а тому необхідно скасувати постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області про виправлення описки від 15 травня 2025 року в порядку ч.7 ст.294 КпАП України.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В порядку ч.7 ст.294 КпАП України скасувати постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі п.8 ч.1 ст.247 КпАП України,

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення, визначеного суддею місцевого суду, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

В порядку ч.7 ст.294 КпАП України скасувати постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року про виправлення описки у постанові від 10 квітня 2025 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.