Дата документу Справа № 334/4886/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/1124/25Головуючий у 1-й інстанції Бредіхін Ю.Ю.
Єдиний унікальний №334/4886/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Кузнецової А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кузнецової Анни Сергіївни на постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.05.2025 року о 21 год. 15 хв. біля першого під`їзду буд.19 по вул.Професора Толока у м.Запоріжжі ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою та погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою, тримаючи у руці викрутку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.173 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Кузнецова А.С. просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Між ОСОБА_1 та потерпілою склалися тривалі неприязні відносини. Причиною чергового конфлікту від 27.05.2025 року стала провокація потерпілої, пов`язана з її позицією щодо способу життя ОСОБА_1 .

Апелянт посилається на відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення від 12.06.2025 року не відповідає вимогам закону. Захисник вказує, що встановити особу, відносно якої складено даний протокол не вбачається можливим через відсутність відомостей про документ, що посвідчує особу.

На переконання захисника, вину ОСОБА_1 у вчинені передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення не доведено поза розумним сумнівом.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому у справі судді Гончару О.С., оскільки раніше в провадженні вказаного судді перебувала апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , та з винесеним судовим рішенням апеляційного суду за результатами розгляду такої апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується. Вказане, на переконання ОСОБА_1 , може викликати сумніви у неупередженості судді Гончара О.С. під час розгляду справи.

Апеляційним судом даний відвід залишено без розгляду.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, які передбачають відвід (самовідвід) судді. Вказані обставини можуть свідчити не про наявність прогалин у Кодексі України про адміністративні правопорушення щодо врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід, а про кваліфіковане (свідоме) мовчання законодавця, який враховує короткі строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, нетривалі строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, можливість оскарження рішення судді в апеляційному порядку, про що зазначено в ухвалі Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за №3174/1дп/15-18 від 19.10.2018. Питання введення інституту відводу до КУпАП може бути вирішено у ході комплексного оновлення вказаної галузі права.

Відповідно до коментаря до Кодексу суддівської етики (затверджено рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року №1) зазначено, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у випадку неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Частиною 1 ст.106 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстави умисного або внаслідок недбалості порушення правил щодо відводу (самовідводу).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ч.1 ст.6 передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В даному міжнародному акті жодним чином нічого не зазначено про справи про адміністративні правопорушення.

Рішенням РСУ №75 від 04 листопада 2016 року "Про роз`яснення щодо наявності конфлікту інтересів" зазначено, що якщо при виникненні конфлікту інтересів (рішення Ради суддів України від 12 травня 2016 року № 36) під час судових проваджень у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах, або під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення способами врегулювання конфлікту інтересів є розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід і самовідвід. У випадку, коли за наслідками розкриття інформації відвід не заявлено конфлікт інтересів вважається врегульованим.

Під час апеляційного розгляду даної справи жодних відомостей про існування конфлікту інтересів (реального чи потенційного) не встановлено та у заяві про відвід не йдеться.

Водночас прийняття в рамках іншого апеляційного провадження судового рішення, з яким не згодний ОСОБА_1 , жодним чином не унеможливлює участь судді Гончара О.С. в апеляційному перегляді оскаржуваної постанови суду першої інстанції в даній справі про адміністративне правопорушення.

Підстав для відкладення судового засідання, про що також ОСОБА_1 ставиться вимога у поданій заяві, апеляційний суд не вбачає.

В контексті наведеного питання апеляційний суд виходить з того, що 07.11.2025 року ОСОБА_1 з`явився до апеляційного суду, проте до початку апеляційного розгляду він за власною ініціативою покинув залу судового засідання.

Заслухавши захисника Кузнецову А.С., що діє в інтересах ОСОБА_1 , і яка підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні; потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечила проти апеляційної скарги та просила постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідальність за вчинення передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом поставлених під охорону суспільних відносин за ст.173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від передбаченого законом про кримінальну відповідальність хуліганства, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення, всупереч протилежним доводам апелянта, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №681754 від 12.06.2025 року відносно ОСОБА_1 ;

- протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.05.2025 року;

- протоколі огляду місця події від 27.05.2025 року з доданою фото таблицею;

- поясненнями ОСОБА_2 .

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Потерпіла ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення підтримала надані нею пояснення, що стосуються обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 підтвердила, що вказані у відповідному протоколі події відбувалися біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , що дійсно є громадським місцем.

Апеляційний суд зауважує, що доказів на підтвердження наведених апелянтом аргументів щодо провокативних дій потерпілої не надано.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх оформленні, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року.

Переконливих аргументів протилежного змісту, у тому числі щодо неможливості достовірно встановити, що даний протокол оформлено саме відносно ОСОБА_1 , апеляційна скарга не містить та під час апеляційного перегляду суду не встановлено.

Апеляційний суд зауважує, що вказаний протокол містить дату та місце оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть вчиненого адміністративного правопорушення.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених підставах.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою. Досліджені судом докази є належними і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Кузнецової Анни Сергіївни залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 серпня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар