Справа 362/8201/25
Провадження 3/362/3128/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 123 КУпАП

встановив:

06.10.2025 о 16:25 год. у с-щі Калинівка Фастівського району Київської області по вул. Залізнична, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chery Tiggo 7, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення правил п. 20.5в ПДР України, здійснив виїзд на залізничний переїзд після увімкнення забороненого (червоному) сигналу світлофора, який супроводжувався звуковим сигналом.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Янчук А.А. (діє на підставі договору № 1 від 21.10.2025) у судовому засіданні пояснив, що визнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні цього правопорушення одразу після події ще не вказує на його винуватість. Тому просив суд закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов до висновку

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, зокрема Правил дорожнього руху України

Так, диспозиція ч. 2 ст. 123 КУпАП передбачає відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Згідно з п. 20.5в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306( далі-ПДР ) рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, залізничний переїзд - це перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні.

Пункт 8.3 ПДР визначає, що сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов`язковими для виконання. Водії та пішоходи повинні виконувати додаткові вимоги регулювальника, навіть якщо вони суперечать сигналам світлофорів, вимогам дорожніх знаків і розмітки.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, на думку суду, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними зі змісту протоколу серії ААД № 950529 від 06.10.2025, який підписано ним без зауважень, даними відеозапису події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні, де зафіксовано факт зупинки працівниками поліції водія ОСОБА_1 після переїзду ним залізничного переїзду на заборонений сигнал світлофора. Після зупинки водій ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме здійснення переїзду залізничного переїзду на заборонений сигнал світлофора. Свою поведінку ОСОБА_1 пояснює браком часу, так як він поспішає. Надалі зафіксовано оформлення адміністративного протоколу та додатків до нього, які ОСОБА_1 підписує без зауважень.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, так як він, як водій, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР України та здійснив в'їзд на залізничний переїзд, коли рух через переїзд заборонений.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, яке є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, високий ступінь суспільної шкідливості цього правопорушення, особи ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Щодо накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, то суд зауважує, що адміністративні матеріали не містять відомостей, щодо належності останньому на праві приватної власності транспортних засобів, як і автомобіля, яким керував.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 2 ст. 123 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 605,60 гривень судового збору (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко