Справа №463/9289/25
Провадження №3/463/1818/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н..В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Львівського районного управління поліції №1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №139236 від 16.09.2025 року вбачається, що 16.09.2025 р. о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 вчинила відносео свого діда ОСОБА_2 психологічне та економічне домашнє насильство, а саме словесно ображають потерпілого, вимагає постійно гроші, кричить, чим завдає шкоди його психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явилась, була належним чином повідомлена про поважні причини неявки не повідомила.

Зважаючи на застосовані способи сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у її відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.1 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд дійшов з таких підстав.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться зібраними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №139236 від 16.09.2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушень; заявою ОСОБА_3 ; відеозаписом долученим до матеріалів адміністративної справи, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поясненнями ОСОБА_2 , заявою ОСОБА_2 , терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серія АА № 473509.

На підставі викладеного, з урахуванням особи правопорушника, характеру вчинених правопорушень, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Таким чином вважаю за необхідне накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Стягнення слід визначити з врахуванням особи винної, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, як з особи, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст. ст. 9, ч. 1 ст. 173-2, 40-1, 252, 256 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 коп.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя: Нор Н.В.