Провадження №3/127/4965/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковальчук Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 року о 09:35 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив фізичне та економічне насильство відносно свого пасинка ОСОБА_2 , 2011 р.н., а саме вдарив останнього рукою по голові та вигнав його з дому.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного та економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, позбавлення житла), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно неповнолітньої особи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, суду повідомив наступне. Він проживає в квартирі разом з дружиною, трьома їх спільними дітьми та матір`ю. Також з ними періодично живе його пасинок ОСОБА_3 . При цьому, коли останнього щось не влаштовує, то він йде ночувати до батька чи бабусі. Того ранку ОСОБА_4 , сидячи за столом, де вся сім`я снідала, грався в своєму телефоні. У його помешканні це не прийнято, тому він зробив йому зауваження, щоб той прибрав телефон. Однак ОСОБА_4 його прохання проігнорував. Він повторив вимогу, але реакції знову не було. Тоді він забрав в ОСОБА_5 телефон, однак останні штовхнув його в плече, між ними відбувала штовханина, і він сказав останньому покинути його квартиру та йти до бабусі, якщо його не влаштовують його правила. Після цього ОСОБА_4 пішов. Жодного насильства відносно останнього він не вчиняв.

Також ОСОБА_1 стверджував, що між ним та ОСОБА_6 стосунки погані, ОСОБА_4 не слухається, інколи поводиться грубо з ним, дітьми, ображає свою матір, вважає, що він має жити не з ними, а з бабусею. ОСОБА_4 самостійно визначає, де він хоче проживати, тому періодично живе в бабусі, а потім повертається до них.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду повідомив наступне. Він проживає разом з матір`ю в квартирі ОСОБА_1 . Інколи він ходить в гості до бабусі, ночує там. Того ранку ОСОБА_1 вчинив з ним сварку через мобільний телефон, потім ударив його рукою по голові, а далі вигнав з квартири, сказавши, щоб він йшов до своєї бабусі. Сварка супроводжувалася нецензурною лексикою в його бік зі сторони ОСОБА_7 .

На запитання суду, де він хоче проживати, ОСОБА_4 не зміг дати чіткої відповіді.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила наступне. Того дня до неї зателефонував онук ОСОБА_2 та сказав, що ОСОБА_1 вигнав його з дому. Вона сказала внукові приходити до неї. Раніше онук скаржився, що ОСОБА_9 його ображає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду повідомив наступне. Його син ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю, вітчимом та їх сім`єю. Зі слів сина йому відомо, що ОСОБА_1 ударив ОСОБА_2 рукою по голові та вигнав з дому. Раніше він казав сину, що забере його до себе у м. Київ, де він працював, але його мобілізували, тому він забрати сина не зміг. Одразу після розлучення, коли ОСОБА_5 було років 5, вони з дружиною визначили, що ОСОБА_4 буде проживати з нею. Так і було до останнього часу.

До суду надійшло клопотання захисника Качинського О.П. про закриття провадження у справі, яке мотивоване наступним. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , спільно із дружиною ОСОБА_11 та трьома дітьми, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 13.11.2025 р. та свідоцтвами про народження дітей. ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із Донецької області. ОСОБА_2 , який є неповнолітнім та сином його дружини, проживає із своєю бабусею за іншою адресою, по АДРЕСА_2 .

22.07.2025 року близько 10:00 год. ОСОБА_1 , перебував за своїм місцем проживання. В цей час до нього додому прийшов ОСОБА_2 , де між ними виникла сварка через мобільний телефон. В ході сварки ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , щоб він покинув його будинок та йшов до себе додому. Будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 він не завдавав. Не вчиняв насильство економічного та фізичного характеру. Будь-які наслідки домашнього насильства в даному випадку не наступили. Адміністративний протокол, який склали працівники поліції був складений без нього, від підпису в протоколі він не відмовлявся. Копію протоколу не отримував. ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.

Матеріали справи не містять допустимих доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 22 липня 2025 року вчинив домашнє насилля відносно неповнолітнього ОСОБА_2 . В протоколі про адміністративне правопорушення ВАД № 871828 від 22.07.2025 року зазначені обставини (суть) адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не відповідають ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Тому захисник просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши докази, наявні у справі, заслухавши особу, щодо якої складено протокол, потерпілого, свідків, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ОСОБА_1 не заперечував той факт, що в нього відбувся конфлікт з пасинком ОСОБА_2 з приводу користування мобільним телефоном за столом, і під час цього конфлікту він сказав ОСОБА_2 йти до бабусі, якщо його не влаштовують правила. Потерпілий ОСОБА_2 стверджував, що в той день ОСОБА_1 ударив його рукою по голові та вигнав з дому. Такі пояснення потерпілого підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які пояснили, що ОСОБА_4 скаржився, що ОСОБА_12 його вдарив та вигнав з дому.

З пояснень як ОСОБА_9 так і неповнолітнього ОСОБА_2 встановлено, що між ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, які носять тривалий характер.

22.07.2025 року між останніми відбулася сварка, в ході якої ОСОБА_1 ударив ОСОБА_2 рукою по голові, а потім вигнав з дому, що й стало причиною виклику підлітком поліції.

Суд вважає, що у справі зібрано достатньо доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з огляду на наступне.

За офіційним статусом «вітчим», «мачуха» це особи, які перебувають у шлюбі з біологічним батьком або матір`ю дитини, але не є її біологічними батьками. ОСОБА_1 є вітчимом ОСОБА_13 та має обов`язок забезпечувати пасинка житлом, їжею, одягом та батьківським піклування. При цьому таке батьківське піклування та виховання не має бути пов`язане з вчиненням будь якого тиску на дитину, фізичним чи економічним насильством.

Суд вважає клопотання захисника про закриття справи необґрунтованим, тому відмовляє в його задоволенні. ОСОБА_1 - є вітчимом ОСОБА_2 та чоловіком його матері, вони проживають однією сім`єю. ОСОБА_2 , будучи неповнолітньою дитиною, має право на житло, їжу, одяг та батьківське піклування, яким її мають забезпечити батьки, тому ОСОБА_1 не мав права бити ОСОБА_2 та перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні житлом, зобов`язаний був дозволити дитині залишитися вдома, однак не зробив цього. Такі його дії є фізичним та економічним насильством відносно неповнолітнього пасинка та утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Складнощі в спілкуванні з дитиною підліткового віку, виникнення непорозумінь з приводу навчання, поведінки дитини, тощо не можуть виправдати вчинення батьками (а вданому випадку вітчимом) відносно дитини насильства, як і не можуть виправдати заборону батьками жити дитині вдома. Суспільство повинно забезпечити нормальний розвиток дитини без здійснення щодо неї будь-якого насильства з боку будь-кого, в тому числі вітчима.

Отже, винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 671828 від 22.07.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями останнього в судовому засіданні, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які підтвердили обставини, викладені у протоколі.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Враховуючи, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд вважає, що сума штрафу має бути мінімальна, яка передбечне санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 173-2, ст. 283, 284, 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі п`ятсот десять гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі шістсот п`ять гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя :