Справа № 632/2041/25
провадження №3/632/764/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м.Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М., розглянувши справу, яка надійшла з управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює, раніше до адмінвідповідальності не притягувався,

за ст. 122-4, 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вранці 18.10.2025 о 0640 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAN, д.н. НОМЕР_1 , що належать йому на праві власності, по 35 км 400 м автошляху р-51 Мерефа-Лозова-Павлоград, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль СКС, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 13.1 розділу 13 ПДР України.

Окрім цього, 18.10.2025 о 0640 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAN, д.н. НОМЕР_1 , що належать йому на праві власності, по 35 км 400 м автошляху р-51 Мерефа-Лозова-Павлоград, залишив місце ДТП, до якого був причетний. Своїми діями порушив п. 2.10.а розділу 2 ПДР України.

Постановою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 28.11.2025 справи за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження.

Судом було вжито всіх можливих заходів для виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду та реалізації в такий спосіб його права приймати участь в розгляді справи.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не з`явилася, про розгляд справи повідомлена неодноразово належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надавала.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, 124 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд розглядає справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наданих суду доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно п. 1.5 розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

Пунктом 2.3.б розділу 2 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

А відповідно до п. 13.1 розділу 13 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 Правил дорожнього руху).

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 252 КУпАП зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 486634 від 18 жовтня 2025 року; 2) схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 жовтня 2025 року, в якій зазначені пошкодженні транспортні засобі та з якої вбачається обставина зіткнення останніх, і яку підписали особи, у яких у користуванні були зазначені транспортні засоби, погодившись з викладеним в ній; 3) фотографією до схеми ДТП; 4) копією письмових поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду, які узгоджуються з викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, 5) рапортом отримання заяви; 6) копіями протоколів про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, а також такими, що в повній мірі розкривають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зазначені в них фактичні дані, судом встановлено не було.

Судом також враховується практика Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 Рішення «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 грудня 2012 року, заява №387/03). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 Рішення «Вєренцов проти України» від 11 липня 2013 року, заява №20372/11).

З урахуванням викладеного, суд на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 252 КУпАП, які перебувають в узгодженому зв`язку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до підпункту «а» п. 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати обставини того, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, як вбачається з досліджених судом доказів, ОСОБА_1 після вчинення дорожньо-траснпортної пригоди, яка сталася на роз`їзі, і через яку були пошкоджені дзеркала автомобілів, не зупинився, а продовжив рух аж до того, поки його не наздогнав ОСОБА_2 на автомобілі СКС, д.н. НОМЕР_2 .

З огляду на викладене, враховуючи зміст п. 2.10 ПДР, який встановлює вимогу до водія залишатись на місці пригоди, до якої останній був причетний, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і його вина повністю підтверджується: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 486647 від 18 жовтня 2025 року; 2) схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 жовтня 2025 року, в якій зазначені пошкодженні транспортні засобі та з якої вбачається обставина зіткнення останніх, і яку підписали особи, у яких у користуванні були зазначені транспортні засоби, погодившись з викладеним в ній; 3) фотографією до схеми ДТП; 4) копією письмових поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду, які узгоджуються з викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, 5) рапортом отримання заяви; 6) копіями протоколів про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищевикладене, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 401, 36, 283, 284, 307, 308 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 1224, 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 1224 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в прибуток Держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605,6 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу у порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя: М. М. Босняк