Справа №463/5783/25
Провадження №3/463/1963/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., за участі ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , захисника Давидова О.А., представника потерпілої Гніздець О.М. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 29.05.2025 року о 22 год 30 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: поводив себе агресивно, словесно ображав, погрожував фізичною розправою, а також ножем, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постановою суду від 02.07.2025 матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто до Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області для належного оформлення, а саме: в протоколі серії ВАД №477174 не зазначено конкретної дати, місця та часу вчинення адміністративного правопорушення.

20.10.2025 на адресу супровідним листом надійшов рапорт ДОП СДОП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області капітана поліції Ярослава Яйка, відповідного до якого вірною датою вчинення правопорушення слід вважати 29.05.2025 року о 22 год 30 хв, оскільки в заяві та в поясненнях вказана саме ця дата. Місце вчинення правопорушення АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. Заперечив всі наведені в заяві та поясненнях дружини обставини з приводу застосування щодо неї психологічного чи фізичного насильства, зокрема 29.05.2025. Не заперечив, що у них з дружиною 29.05.2025 р. був словесний конфлікт, однак без жодного насильства, а з 30.05.2025 дитина та дружина з ним не проживає. 3 вересня 2025 р. їх шлюб розірвано.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні обставини, викладені у заяві від 16.06.2025 та письмових поясненнях повністю підтвердила. Зазначила, що 29.05.2025 вона з дитиною та ОСОБА_1 знаходились у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані, ображав її та сина, плював їй в обличчя, штовхав, тягнув за волосся, погрожував фізичною розправою, зокрема ножем. Повідомила, агресивна поведінка, колишнього чоловіка, по відношеню до неї та дитини була регулярною та тривє декілька років. Раніше не зверталась у правоохоронні органи, оскільки ОСОБА_1 погрожував, що в такому випадку він її вб`є, а саме відріже голову. 29.05.2025 знущання чоловіка тривали протягом ночі, лише зранку 30.05.2025 року вони разом з сином змогли покинути квартиру. Оскільки у м. Львові вона не має близьких родичів та іншого місця проживання, за порадою подруги, вони з дитиною звернулись за допомогою в «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» філії по запобіганню та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі. Разом із сином перебували в кризовій кімнаті протягом семи днів. На даний момент проживають в соціальному помешканні для жертв домашнього насильства.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та долучені до неї докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілої дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №477174, заяву та письмові пояснення потерпілої, копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яким встановлений високий рівень небезпеки, а також пояснення, наданими учасниками в судовому засіданні, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що незважаючи на те, що він не вважає себе винним у вчиненні правопорушення, останній підтвердив, що 29.05.2025 близько 22:30 стався побутовий конфлікт, що в сукупностями з поясненнями потерпілої та доказами, долученими до матеріалів справи дають суду підстави вважати, що 29.05.2025 близько 22:30 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 . Невизнання ОСОБА_1 вини у інкримінованому правопорушенні, на переконання суду, є намаганням уникнути адміністративної відповідальності.

Також пояснення потрпілої, щодо звернення в «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» та спричинення психологічної травми, як їй так дитині, підтверджуються долученими до справи документами.

Беручи до уваги наведені вище обставини суд вважає, доведенем скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи особу винного, вважаю, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП), необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору у справі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Г.Б. Жовнір