Справа № 570/4175/25
Номер провадження 3/570/1853/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Сидоренко С.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2025 року серії ЕПР1 № 421870, 13 серпня 2025 року об 11 год. 10 хв. на 323 км + 250 м а/д М06 Київ-Чоп водійОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, щоб вчасно реагувати на її зміну, під час маневру перестроювання праворуч, який був необхідний для уникнення транспортного засобу, що виконував обгін на протилежній смузі руху, не переконаалась, що це буде безпечно внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався ближче до правого краю проїзної частини в суміжній смузі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків, чим порушила п.2.3.Б, 10.1 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнала та вказала, що дійсно, близько 11-10 години 13 серпня 2025 року вона рухалася на а/д М06 Київ-Чоп 323 + 250 м, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 . Рухаючись з допустимою швидкістю, вона помітила у дзеркало заднього виду, що водій автомобіля розпочав обгін, з заїздом на зустрічну смугу руху, де назустріч рухалися ряд транспортних засобів, створивши аварійну ситуацію, оскільки задля уникнення зіткнення з вказаним автомобілем, який виконував маневр обгону на забороненій ділянці дороги і в забороненому для цього місці, ОСОБА_1 вимушена була з`їхати ближче правого краю дороги, де в цей час здійснювала маневр випередження водій ОСОБА_2 автомобілем Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_4 . Крім того, в цей же час, справа від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_3 , не переконавшись, що це буде безпечно, розпочала маневр випередження, внаслідок чого, її транспортний засіб Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_3 передньою частиною вдарився в транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 і вилетів в кювет. Наполягає, що ДТП відбулася з вини водія транспортного засобу Chevrolet, ОСОБА_2 .

Захисник Чоланюк С.Ю. і судовому засіданні просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме дії водія автомобіля «Chevrolet» під керуванням ОСОБА_2 перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема вину ОСОБА_2 , встановлено постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2025 року у справі № 570/4174/25, яка на даний час набрала законної сили. Так, розглядаючи справу про притягнення іншого учасника ДТП, а саме: ОСОБА_2 , суддя у своїй постанові зазначив, що маневр випередження автомобіля «Volkswagen» з правої сторони від його руху автомобілем «Chevrolet» під керуванням ОСОБА_3 був невиправданим. На думку суду, безпечним був би маневр, за якого водій ОСОБА_3 скерувала б свій транспортний засіб лівіше, і за сприятливих для дорожнього руху умов - коли це не створить перешкод для руху інших учасників дорожнього руху, здійснила б обгін чи випередження автомобіля «Volkswagen».

Наявні у матеріалах справи докази дозволяють стверджувати, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом. Таким чином, суд, розглянувши справу про притягнення ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення. передбачене ст.124 КУпАП. піддав останню адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.ст. 1 ,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series А заява № 25).

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАПза відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 280 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сидоренко С.М.