Справа № 635/4620/25
Провадження № 3/635/2189/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року с-ше Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді-Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Літінської Г.В.,

прокурора Мельничука О.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Олійник О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи рядовим внутрішньої служби, якого 26.02.2025 звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)», являючись відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 29.03.2025 o 13.09, подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2025 по 26.02.2025 (при звільненні) (у декларації вказано: з 01.01.2025 по 27.02.2025). Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорював факт несвоєчасного подання декларації при звільненні, при цьому пояснив, що отримав наказ про звільнення 27.02.2025, а тому помилково вважав граничним строком подання декларації дату - 29.03.2025. Мотиву на приховування доходів не мав, таке правопорушення вчинив вперше.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Олійник О.М. у судовому засіданні пояснила, що дійсно ОСОБА_1 подав декларацію несвоєчасно, із запізненням на 13 годин 10 хвилин, оскільки вважав, що його звільнено 27.02.2025. При цьому він не мав на меті приховувати свій майновий стан, правопорушення вчинено вперше. Просила долучити до матеріалів справи декларації ОСОБА_1 , подані за 2024 рік та за період з 01.01.2025 по 27.02.2025, зі змісту яких вбачається, що майновий стан ОСОБА_1 за цей час не змінився.Також зазначила, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування з 2016 року, 16 разів подавав декларації і лише у цей раз допустив порушення строку подання. До цього ніяких претензій з боку НАЗК та правоохоронних органів з приводу повноти та достовірності зазначеної у деклараціях інформації до нього не було. Просила суд врахувати статус учасника бойових дій.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, та просив накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , адвоката Олійник О.М., дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1ст. 172-6 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, від 04.06.2025 ОСОБА_1 , будучи рядовим внутрішньої служби, якого 26.02.2025 звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)», являючись відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 29.03.2025 o 13.09, подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2025 по 26.02.2025 (при звільненні) (у декларації вказано: з 01.01.2025 по 27.02.2025), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, особи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до наказу начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» від 26.02.2025 № 35/ОС-25 ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони цієї установи.

Декларацію при звільненні він мав подати до 28.03.2025.

ОСОБА_1 подав декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2025 по 26.02.2025 шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції 29.03.2025 о 13.09, тобто несвоєчасно.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП, а саме - несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 23 КУпАПпередбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне правопорушення, установлене ч. 1ст.172-6 КУпАП, за своїм складом є формальним, а диспозиція вказаної статті не містить вказівок на настання шкідливих наслідків протиправного діяння, фізичної шкоди, яка могла бути завдана об`єкту посягання, тобто відповідальність настає лише за вчинення діяння.

З суб`єктивної сторони правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП може бути вчинене тільки умисно.

Відповідно до листа ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбаченихстаттею 247 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ст. 22 КУпАП- при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Визначення тяжкості адміністративного правопорушення нормами КУпАП не передбачено.

Згідно «Примітки» до ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями130,161-1 і 173-2 цьогоКодексу.

Не дивлячись на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, пов`язане з корупцією, законодавець не встановлює заборони щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за його вчинення, оскільки не встановив такої заборони у примітці дост.22 КУпАП.

При вирішенні питання щодо необхідності накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, а саме, що проміжок часу з моменту спливу граничного строку подання декларації до безпосереднього її подання є зовсім незначним і становить 13 годин. Крім того, отримавши наказ про звільнення 27 лютого 2025 року, він помилився у розрахунках і останнім днем подання декларації вважав 29 березня 2025 року, не врахувавши що у лютому 28 днів. Також суд враховує, що ОСОБА_1 хоча і подав невчасно декларацію при звільненні, проте мета подання декларації, яка визначена законодавством у даному конкретному випадку фактично була досягнута. Інформація в декларації за 2024 рік повністю збігається з інформацією, зазначеною у декларації при звільненні, у цих деклараціях він зазначив всі свої персональні дані, відомості щодо місця роботи, проживання, посади, отриманих доходів тощо. Отже, в його діях не вбачається умислу на приховування чи неповідомлення відомостей, які мають бути оприлюднені шляхом подання декларації при звільненні.

Також суд враховує відомості про особу ОСОБА_1 , який має статус учасника бойових дій, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире каяття та доходить висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, з урахуванням вищенаведених обставин, хоча формально і містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, однак відсутні дані про те, що діями ОСОБА_1 спричинено значної шкоди державним чи суспільним інтересам.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Суд також враховує практику ЄСПЛ про те, що застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.

При цьому необхідно відзначити, що пояснення ОСОБА_1 про те, що він не мав наміру ухилитися від виконання обов`язку щодо фінансового контролю, узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи, те що ОСОБА_1 дане правопорушення вчинив вперше, з врахуванням характеру правопорушення, та те що склад даного правопорушення є формальним, суд вважає можливим звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАПу зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

На переконання суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись вимогами ст. ст.22,172-6,247,283,284,285,294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, обмежитись усним зауваженням.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя О.В. Назаренко