ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.,

захисника Боднарука М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

14.07.2025 року о 00:17 год. у м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 18, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet 0530» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надавав, у зв`язку із чим, суд з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності ОСОБА_1 . При цьому, суд враховує, що участь особи, яка притягується до відповідальності у такій категорії справ обов`язковою не є, а участь ОСОБА_1 в судовому засіданні забезпечена участю його захисника.

У судовому засідання захисник Боднарук М.М. зазначив, що ОСОБА_1 не визнає своєї вин у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом. Так, матеріали справи не містять доказів наявності фактів як виконання ОСОБА_1 функцій водія під час руху транспортного засобі, так і самого руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Окрім того, з відеозапису нагрудної камери, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, видно, що ОСОБА_1 не тримав та не контролював транспортний засіб, та надав усні пояснення працівникам поліції, що не здійснював фактичного керування. Разом із цим, відеозапис з невстановленого в протоколі засобу «Zomai» не є доказом керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки він є не належним доказом, так як не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, та не дозволяє прямо встановити факт руху транспортного засобу під час виконання функцій водія саме ОСОБА_1 . Також, працівниками поліції фактично не було надано увагу доводам та заявам іншого учасника події, яка заявила, що здійснювала фактичне керування. Окрім того, з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, видно, що працівник поліції одразу після зупинки транспортного засобу лише формально зазначив, що у ОСОБА_1 присутній запах алкоголю, при цьому, будь-якого огляду водія на встановлення решти ознак алкогольного сп`яніння, про які ідеться в протоколі, зокрема порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, працівниками поліції проведено не було та притягуваному не повідомлялось. Також, згідно відеозапису з нагрудного відеореєстратора видно, що ОСОБА_1 не заявляв відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не визнавав себе водієм транспортного засобу. У зв`язку із зазначеними обставинами захисник просив справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №390908 від 14.07.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 14.07.2025 року о 00:17 год. у м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 18, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet 0530» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 14.07.2025 року, згідно якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, у останнього виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності;

- відеозаписами з нагрудних реєстраторів працівників поліції та службового транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції, під час спілкування з яким у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в медичному закладі, проте ОСОБА_1 повідомив, що він не керував транспортним засобом, а тому не має підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому, працівники поліції, показали ОСОБА_1 відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, з якого вбачається, що ОСОБА_1 стояв спереду та керував електросамокатом, а його дівчина стоїть позаду та тримається за нього, після чого поліцейський знову неодноразово запропонував ОСОБА_1 пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в медичному закладі, проте ОСОБА_1 кожен раз стверджував, що не керував транспортним засобом.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозапис з нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції та службового транспортного засобу, суд вважає, що хоча ОСОБА_1 і не висловлював категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, але його дії, які проявлялись у запереченні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з посиланням, що він нібито не керував транспортним засобом, навіть після пред`явлення йому поліцейським відозапису про перебування за кермом самокату саме ОСОБА_1 , безумовно свідчили про його ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про його відмову від проходження такого огляду.

Більш того, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з реєстраторів службового автомобіля працівників поліції вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а його дівчина стояла позаду нього та трималась за ОСОБА_1 , а тому твердження сторони захисту щодо відсутності доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом є голослівними.

При цьому, той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено вищевказаний відеозапис не може безумно свідчити про його неналежність, адже відеозапис віднесений до переліку доказів перелічених у ст.251 КУпАП, а не відображення в протоколі відомостей про цей відеозапис не є таким істотним процесуальним порушенням, яке б впливало на доведеність вини притягуваного та спростовувало б висновки суду.

Таким чином, за встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд приходить до однозначного висновку, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина у відмові проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується відеозаписами долученими до матеріалів справи, з яким встановлено, факт керування електросамокатом саме ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Відтак, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина підтверджена в суді належними та допустимим доказами.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №390908 від 14.07.2025 року, ОСОБА_1 14.07.2025 року о 00:17 год. у м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 18, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet 0530» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зі змісту ч.1 ст.266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, що і було виявлено поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на вимогу поліцейського від проходження такого огляду відмовився.

Оцінюючи твердження сторони захисту з приводу того, що працівниками поліції фактично не було надано увагу доводам та заявам іншого учасника події, яка заявила, що здійснювала фактичне керування, суд визнає їх голослівними, оскільки згідно відеозапису з нагрудних реєстраторів працівників поліції, останні на такі заяви показали відеозапис, на якому зафіксовано факт, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , а також попередили дівчину про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень.

Твердження сторони захисту, що працівник поліції одразу після зупинки транспортного засобу лише формально зазначив, що у ОСОБА_1 присутній запах алкоголю, при цьому, будь-якого огляду водія на встановлення решти ознак алкогольного сп`яніння, про які ідеться у протоколі, проведено не було, суд визнає необґрунтованими, оскільки інші ознаки сп`яніння, зокрема порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці, були помітні, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з реєстраторів працівників поліції. Більш того, така ознака, як запах алкоголю з порожнини рота вже є підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також безпідставними суд визнає посилання захисника на судові рішення, прийняті у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, оскільки ці рішення не мають преюдиційного значення та більш того не є релевантними обставинам цієї справ, а цитати з цих рішень захисником вирвані з контексту судових рішень і невірно інтерпретуються захисником та трактуються на власну користь, що виглядає як ніщо інше як намагання вести суд в оману.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така позиція була спростована дослідженими доказами та суд визнає її такою, яка переслідує мету уникнути відповідальності за вчинене.

З викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/16943/25

Номер провадження №3/522/5816/25

Головуючий суддя Русєва А.С.