П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від військової чатини № НОМЕР_1 Міністерста Оборони України відносно, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця- штаб сержанта, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: судом не встановлено,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії А 5108 № 82 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 від 02.11.2025, 02.11.2025 року близько 18 200. 00 хв. перебуваючи на охоронному об?єкті «Мости» в розташуванні військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержант ОСОБА_1 , грубо порушуючи встановлений в Збройних Силах України порядок проходження військової служби, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нетипова для тверезої людини поведінка, невиразна та нечітка мова. 02.11.2025 о 18 год 00 хв. штаб-сержант ОСОБА_2 був доставлений до Білоцерківського військового госпіталю, для проведення медичного тестування на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою технічного засобу «АЛКОНТ-М» № 00280 від 02.11.2025 року 19 годин 43 хв. штаб- сержант ОСОБА_2 пройшов тестування в результате якого виявлено стан алкогольного сп`яніння 2,03 проміле. Таким чином, штаб-сержант ОСОБА_2 перебував в нетверезому стані на території військової частини під час виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, чим вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч.3 статтею 172-20.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що 02.11.2025 о 18:00 він не перебував на об`єкті «Мости», а в іншому районі. Його не забрали на освідування, і під час процедури медичний персонал поводився грубо, він служить з 1999 року, завжди дотримуюся Статутів і законів. Має проблеми зі здоров`ям - протрузії та гіпертонію, що підтверджено випискою з клініки « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Він не вживав алкоголь і наркотики. Під час освідування дув у трубку «Драгера», але результатів не знав. Надана командиром характеристика є неправдивою. Зазначив, що є порядною, дисциплінованою людиною. Його поведінка під час інциденту могла бути емоційною, він міг щось сказати у гніві, але це не впливало на його службові обов`язки.»

За клопотанням правопорушника ОСОБА_1 до суду було викликано свідків військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та командира ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_3 суду зазначив наступне, він був присутній під час освідування ОСОБА_1 , останнього знає, з 21.10.2025. 02.11.2025 він охороняв об`єкт «Мости» відповідно до бойового розпорядження командира. Після отримання повідомлення командира вони разом з ОСОБА_1 вирушили на перевірку об`єкта. Після цього командир роти дав вказівку відвести його на освідування. Під час перевезення ОСОБА_1 поводився неадекватно, виявляв агресію, відчувався запах алкоголю з рота. Результат освідування «Драгер» - 2,03 проміле. Протокол ОСОБА_1 не підписав. Пояснити його поведінку не зміг. Після цього конфлікту ситуації більше з ним не обговорював.

Свідок ОСОБА_4 суду зазначив наступне, подія відбулася 02.11.2025, він бачив ОСОБА_1 під час його перебування на об`єкті. Його поведінка була неадекватною: виражався ненормативною лексикою, робив погрози, не реагував на зауваження. Командир дав наказ забрати його та доставити на освідування. Під час транспортування він чинив опір. Освідування проводила жінка-лікар у присутності працівника ВСП, результат -2,03 проміле. ОСОБА_1 на результат не реагував.»

Командир роти ОСОБА_5 надав характеристику відносно правопорушника ОСОБА_1 , відповідно до якої останній недбало ставиться до виконання обов`язків, не завжди дотримується правил військової ввічливості, іноді проявляє некоректне ставлення до підлеглих та командирів, здатний до девіантної поведінки, проте володіє зброєю і технікою та дотримується заходів безпеки. 02.11.2025 ОСОБА_1 перебував на об`єкті «Мости» за бойовим розпорядженням. Після отримання інформації про його неадекватну поведінку я дав команду відвести його на освідування. Під час цього я зафіксував його стан на відео та отримав результат «Драгера» - 2,03 проміле.»

Суд заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заслухавши думку командира ОСОБА_5 дослідивши матеріали справи та приєднаний за клопотанням командира флеш накопичував, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість правопорушника ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення; рапортом командира; актом медичного огляду №359 від 02.11.2025; результатами тесту «Драгер» № 2268-2,03 проміле; копією повірки вимірювального обладнання; військовим квитком; відеозаписами, наданими командиром роти; поясненнями правопорушника, показаннями свідків.

До матеріалів справи за клопотанням командира роти ОСОБА_5 долучено відеозаписи, здійснені на мобільний телефон безпосередньо під час подій 02.11.2025 року.

Суд у межах ст. 251 КУпАП перевірив належність та допустимість цих доказів.

Відеоматеріали є належними доказами, оскільки містять фактичні дані про поведінку ОСОБА_1 у момент складання адміністративних матеріалів, його зовнішні ознаки, реакцію на зауваження, характер спілкування та загальний психофізичний стан, що має безпосереднє значення для підтвердження або спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відео є допустимим доказом, оскільки, законом не встановлено заборони щодо використання відеозаписів, знятих на мобільний пристрій військовослужбовцем, якщо такі записи зафіксовані під час виконання службових обов`язків і без втручання у приватне життя особи (ст. 251 КУпАП).

Відеозапис не містить ознак монтажу чи втручання, що підтверджується його цілісністю, хронологічною послідовністю та кореляцією з іншими доказами (результатом «Драгер» та свідченнями очевидців).

Згідно з позицією Верховного Суду (постанова від 18.05.2021 у справі № 760/3214/21), будь-який носій інформації може бути доказом, якщо з нього можна встановити фактичні обставини правопорушення, а спосіб отримання доказу не суперечить закону.

Судом встановлено, що відеозаписи відображають фактичні події саме у той час, коли ОСОБА_1 був знятий з об`єкта служби та відвезений на освідування, узгоджуються зі свідченнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підтверджують зовнішні ознаки сп`яніння та агресивну поведінку правопорушника.

Таким чином, надані відеозаписи є належними, достовірними та допустимими доказами, що підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та його неправомірну поведінку.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Призначаючи стягнення, враховуються дані про особу правопорушника, який притягується до адміністративної відповідальності, характер вчиненого правопорушення, обставини скоєння.

Суддею в ході розгляду справи пом`якшуючих та обтяжуючих обставин ОСОБА_1 не встановлено.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Згідно із ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи майнове становище ОСОБА_1 , а також що зі слів останнього зазнчено, що останній має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, а враховуючи розмір штрафу, який призначається судом як адміністративне стягнення та який в свою чергу є достатньо великим в порівнянні із встановленою ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» мінімальною заробітною платою у місячному розмірі 8000 гривень, суддя приходить висновку, що сплата ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000,00 гривень одним платежем становитиме для нього надмірний тягар, тому суддя на підставі ч. 2 ст. 301 КУпАП, приходить висновку про задоволення його клопотання та вважає за можливе розстрочити виплату штрафу 5 рівними частинами по 3400,00 гривень, строком на пять місяців.

На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки останній є учасником бойових дій згідно військового квитка серії НОМЕР_2 .

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст.213, 221, 277, 283 285, 294 КУпАП та відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративнтого правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) грн., розстрочити виплату штрафу 5 рівними частинами по 3400,00 гривень, строком на п`ять місяців.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя: О.Л. ГАВЕНКО