ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП _________________, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року о 12 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме, неповнолітній син, будучи в навчальному закладі Рівненського ліцею № 1, виражаючись нецензурною лайкою в навчальному закладі наніс тілесні ушкодження іншому неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнала. Вказала, що над її сином протягом тривалого часу здійснювалися знущання з боку однолітків, вона неодноразово зверталася до класного керівника, до директора та до шкільного психолога з проханням вжити заходів, проте за її словами належної реакції не було і ситуація продовжувалася. Зважаючи на такі обставини, вона сказала синові захищатися. Під час бійки у її син зламав руку, був прооперований. Чи від удару зламав, чи коли його вдарили, з`ясувати неможливо.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Пилипів І.І. підтримав доводи своєї довірительки та просив викликати та допитати свідків в судовому засіданні.

Суд, враховуючи строки розгляду справи вказаної категорії та достатність наявних в матеріалах доказів для прийняття рішення, відмовляє у задоволенні клопотання адвоката Пилипіва І.І.

Заслухавши особу , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Пилипіва І.І. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і необережності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна рахуватися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою, для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , в даному випадку, не вчинила всіх неодхідних дій для здійснення належного виховання дитини та недопущення негативних наслідків його поведінки.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 754308 від 03 жовтня 2025 року, заявою про кримінальне правопорушення матері потерпілого ОСОБА_4 , випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 від 10.09.2025 та 11.09.2025, характеристикою директора Рівненського ліцею № 1 Рівненської міської ради від 02.10.2025 року ОСОБА_5 , її особистими поясненнями, письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , фототаблицею.

Доводи ОСОБА_1 , які на її думку спростовують обставини справи, що над її сином протягом тривалого часу здійснювалися знущання з боку однолітків, суд розцінює як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази боулінгу (цькування) її сина (н-д протокол засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) у Рівненському ліцеї № 1, інше).

Натомість, у характеристиці ОСОБА_10 , 2012 р.н. від 02.10.2025 року, директор ліцею ОСОБА_11 та класний керівник ОСОБА_12 , зокрема вказують, що "За характером хлопець емоційний, нестриманий. Хлопець почуває себе ображеним, але дати належну оцінку своїм словам і вчинкам не може. Підвищена тривожність, має труднощі в спілкуванні, імпульсивний. Має потребу в увазі". Тобто вказане потребує від батьків додаткового контролю за поведінкою сина та вихованням способів мирного врегулювання конфліктів.

Батьківські обов`язки передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила те, що при вирішення кофліктних ситуацій, які мали місце у школі та про які син розповідав матері, остання радила синові вчитися захищатися (давати здачу), що суперечить принципу поваги.

Отже, такі дії з боку ОСОБА_1 сприяють формуванню у дитини агресивних моделей поведінки та не відповідають вимогам щодо виховання в дусі поваги до прав і свобод інших осіб, що є складовою належного виконання батьківських обов`язків

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вдіях ОСОБА_1 були допущені порушення обов`язків передбачених сімейним законодавством, які призвели до вчинення дитиною дій, що стали підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме мати малолітнього ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_1 не роз`яснила сину негативні наслідки застосування фізичної сили відносно його однокласників і одноліток та не вказала на протиправність його дій.

Враховуючи викладене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження, передбачене санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з порушника в прибуток держави 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у Рівн.обл/Рiвнен.міс.тг/22030101; код отримувача 38012494; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку (IBAN) UA0017527; код класифікації доходів бюджету 22030101).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області Святослав РОГОЗІН