ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28715/25

Провадження № 33/820/817/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., захисника Стадніка В.О., апеляційну скаргу захисника Стадніка В.О. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 27 вересня 2025 року о 04 год. 05 хв. по вул. Свободи, 19 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Стаднік В.О. просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Вважає, що поліцейські зупинили водія транспортного засобу "Volkswagen", н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 безпідставно, із порушенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також статті 31 ч.2 цього Закону, відповідно до якої поліцейський зобов`язаний повідомити особі про причини застосування превентивних заходів, а також довести до особи нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Зазначає, що вказані поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння є надуманими, оскільки запаху алкоголю від водія він не міг чути, адже перебував від нього на певній відстані, при цьому поліцейським було озвучено, про те, що алкоголем пахне із транспортного засобу. Таким чином, на думку, захисту підстав для проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було.

Посилається і на те, що поліцейським не було чітко роз`яснено наслідків, які можуть настати у разі відмови від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, натомість йому було роз`яснено про звернення для проходження тесту в медичному закладі протягом 6 годин. Отже, вважає, що такі дії поліцейських сприяли відмові водія від проходження тесту.

Також, зазначає, що працівник поліції ввів ОСОБА_1 в оману, вказавши на необхідність його підпису у графі «З результатом згоден» акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вважає, що провадження по справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.

Заслухавши захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №466320 від 27.09.2025, згідно якого ОСОБА_1 27 вересня 2025 року о 04 год. 05 хв. по вул. Свободи, 19 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови) та в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.09.2025 року, згідно яких у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. (а.с.4,5);

- відеозапису із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску, з яких вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі (а.с.7).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Посилання захисника на безпідставність зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 35 ч.1 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що у нічну пору 27 вересня 2025 року працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 . Причина зупинки полягала в тому, що водій при перестроюванні не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2.б ПДР України, у зв`язку з чим на водія був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП (а.с.4). З цього приводу водій жодних заперечень не висловлював.

Також, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до ОСОБА_1 , а саме: пред`явити посвідчення водія, документи на транспортний засіб, повідомили причину зупинки, а пізніше, у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння пройти такий огляд. Отже, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була законною.

Щодо посилань на те, що поліцейські відповідно до статті 31 ч.2 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язаний повідомити особі про причини застосування превентивних заходів, а також довести до особи нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи, то апеляційний суд зазначає наступне.

Наведена норма Закону спрямована на забезпечення інформування особи про підстави втручання в її права з метою недопущення свавільного застосування превентивних заходів. Водночас закон не встановлює обов`язку поліцейського дослівно цитувати нору нормативно-правового акту, достатнім є повідомлення особі зрозумілої інформації про причини застосування превентивного заходу.

Як вбачається із матеріалів відеозапису, поліцейські повідомили ОСОБА_1 про причини своїх дій та висловлювали законні вимоги, зміст яких був зрозумілий особі. Отже, доводи захисту не свідчать про протиправність дій поліцейських, а тому підлягають відхиленню як необґрунтовані.

Твердження з приводу того, що ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , які назвав поліцейський, а саме запах алкоголю, є надуманими, а отже відсутні підстави для проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відкидає, оскільки при зупиненні ОСОБА_1 працівники поліції зафіксували у нього характерні ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені п.3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Вказані обставини підтверджуються відповідними записами у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні та відеозаписами з нагрудної камери поліцейського. Їх виявлення є достатньою підставою для вимоги поліцейського у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень, а наявність зафіксованих ознак повністю спростовує доводи про їх вигаданість та свідчить про правомірність ініціювання огляду на стан сп`яніння.

Посилання захисту на те, що поліцейським не було чітко роз`яснено наслідків, які можуть настати у разі відмови від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, натомість ОСОБА_1 було роз`яснено про звернення для проходження тесту в медичному закладі протягом 6 годин, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого, поліцейським роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водій як на місці зупинки, так і в медичному закладі від проходження огляду відмовився, і така відмова була зафіксована в установленому законом порядку. Щодо тверджень з приводу проходження огляду в медичному закладі протягом 6 годин, то як вбачається із відеозапису, вказане повідомляв свідок події, а не поліцейський. Отже, твердження з приводу того, що поліцейські сприяли відмові водія від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння суд вважає неспроможними..

Також апеляційним суд вважає надуманими твердження захисту про те, що поліцейський ввів ОСОБА_1 в оману, наполягаючи на необхідності його підпису у графі «З результатом згоден» акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Із відеозапису вбачається, що поліцейський запропонував ознайомитись із складеними ним документами. При цьому, будь-якого тиску чи вимагання ОСОБА_1 відомостей у акт судом не встановлено, відтак твердження про ведення в оману ОСОБА_1 є припущенням, яке не ґрунтується на фактичних даних у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силуст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: