Номер провадження: 33/813/2146/25
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника Сатановського М.С.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одесивід 10 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 гривен на користь держави; відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок на користь держави,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2025 о 12.20 годин в м. Одеса, вул. Італійська, 37, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Rio д/з НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований ззаду транспортний засіб Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 . Пригода призвела до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно водія був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408879 від 01.08.2025 за ст.124 КУпАП.

Окрім того, 23 липня 2025 року о 12.20 годин в м. Одеса, вул. Італійська, 37, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Rio д/з НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований ззаду транспортний засіб Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 , після чого залишив місце пригоди. Подія призвела до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно водія був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408894 від 01.08.2025 за ст.122-4 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 гривен на користь держави; відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок на користь держави.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) у справі відсутній акт огляду пошкоджень або інший документ, що вказує на відсутність зіткнення, тобто відсутність завданої матеріальної шкоди, який би конкретно описував характер та розмір пошкоджень, що є обов`язковою умовою для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

2) водій транспортного засобу Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 залишив свій автомобіль на велосипедній доріжці під заборонним знаком «Зупинка заборонена», здійснивши грубе порушення ПДР, тому повністю заблокував виїзд ОСОБА_1 з парковочного місця, чим змусив залишити місце паркування виїздом через тротуар. Жодного заднього ходу ОСОБА_1 не здійснював.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП є доведеність тих обставин, що особа порушила певні вимоги Правил дорожнього руху України, порушення вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному наслідку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи мало місце діяння у вигляді порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкода майну.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3б ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вимог 10.9 Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408879 від 01.08.2025 за ст.124 КУпАП (а.с.3,47);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408894 від 01.08.2025 за ст.122-4 КУпАП (а.с.1, 49);

- схемою місця ДТП від 23.07.2025 року (а.с.5, 52);

- поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.7,56);

- поясненнями потерпілої ОСОБА_3 (а.с.53-54).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушниці буде штраф, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у справі відсутній акт огляду пошкоджень або інший документ, що вказує на відсутність зіткнення, тобто відсутність завданої матеріальної шкоди, який би конкретно описував характер та розмір пошкоджень, що є обов`язковою умовою для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Зі схеми ДТП вбачається, що транспортний засіб Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 внаслідок дорожно-транспортної пригоди отримав пошкодження, а саме задня права дверь (а.с.52).

Крім того до матеріалів справи долучено оптичний диск на якому містяться фотографії, здійснені під складення матеріалів справи. На фотофайлах «IMG-20250723-WA0028», «IMG-20250723-WA0029» зафіксовано пошкодження на правій задній двері транспортного засобу Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 , а саме вм`ятина внаслідок удару.

Таким чином, матеріали справи містять докази щодо завданої матеріальної шкоди та розмір пошкоджень транспортного засобу Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 , що підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що водій транспортного засобу Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 залишив свій автомобіль на велосипедній доріжці під заборонним знаком «Зупинка заборонена», здійснивши грубе порушення ПДР, тому повністю заблокував виїзд ОСОБА_1 з парковочного місця, чим змусив залишити місце паркування виїздом через тротуар, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частин першої третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Тобто суд апеляційної інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноважений на надання оцінка лише діям останнього, оскільки розгляд питання щодо винуватості водія транспортного засобу «Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 ОСОБА_3 в ДТП, яка мала місце 23 липня 2025 року, виходить за межі розгляду обставин за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408879 від 01.08.2025.

Враховуючи вищевикладене, сукупність вказаних фактів дають можливість дійти висновку, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати оцінку діям водія транспортного засобу «Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 ОСОБА_3 , а тому вказаний довод скаржника не може бути взятий до уваги.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

За змістом вимог статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні. Суб`єктом правопорушення є фізично осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднуються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2025 року поліцейські патрулюючи Приморським районом у складі екіпажу «Океан-303» на планшетний пристрій отримали виклик «ДТП без травмованих» за адресою: м. Одеса, вул. Італійська, 37. Прибувши на місце події за вказаною адресою заявниця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомила, що ТЗ «Kia Rio д/з НОМЕР_1 здійснив наїзд на ТЗ «Mercedes-Benz C250 д/з НОМЕР_2 , після ДТП покинув місце подій. Перевіривши ТЗ «Kia Rio д/з НОМЕР_1 базою ІПНП було встановлено водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого зі слів заявниці його впізнала за фото в базі ІПНП (а.с. 51).

Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення потерпілої ОСОБА_3 , з яких вбачається що за адресою вул. Італійська, 37, ОСОБА_3 побачила як ТЗ «Kia Rio д/з НОМЕР_1 виїжджає на тротуар, після чого побачила на своїй автівці вм`ятину. Після того як ОСОБА_3 , побачила як автомобіль здійснив наїзд на транспортний засіб, остання підійшла до водія, звернувшись до нього, що він вдарив машину, на що він вийшов і висловився нецензурною лайкою в адресу потерпілої, після чого оглянув місце удару автівки, а потім сів у машину на скрився з місця ДТП. Перевіривши дану особу поліцейськими за базою ІПНП було встановлено та опізнано за фотографією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його транспортний засіб Kia Rio д/з НОМЕР_1 (а.с. 53-54).

Працівниками поліції було виявлено транспортний засіб «Kia Rio д/з НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 поза межами місця ДТП, а тому в його діях наявні порушення п. 2.10а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, з огляду на доведеність причетності ОСОБА_1 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди та сукупність вищевказаних фактів дає змогу дійти висновку, що в діях ОСОБА_5 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Приморського районного суду м. Одесивід 10 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одесивід 10 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік