ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2494/25 Справа № 202/6611/25 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Кучевасової А.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Ігнатова Є.Є.,

апеляційну скаргу адвоката Ігнатова Є.Є., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 серпня 2025 року встановлено, що 24.06.2025 року о 09 годині 25 хвилини в с. Ярова Лиманської ОТГ патрульною поліцією зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, результат тесту склав 1.30 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про доведеність вини ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Звертає увагу, що суддя Шофаренко Ю.Ф. порушив норми ст. 279 КУпАП, а саме в судовому засіданні не здійснив дослідження наявних в матеріалах справи відеозаписів по справі та взагалі проігнорував клопотання захисника про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення з військової служби, адже про клопотання навіть не зазначено в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, не відклав розгляд справи, як про те було зазначено в клопотанні.

Наголошує, що внаслідок неправомірних дій судді першої інстанції він як захисник Пархоменка В.В., був позбавлений можливості подати заперечення у справі та належним чином звернути увагу суду на порушення.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази правомірної зупинки транспортного засобу. З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що поліцейський назвав підставою зупинки транспортного засобу п. 3 ст. 35 ЗУ " Про національну поліцію", та п. 7 ст. 7 ЗУ" Про правовий режим військового часу", проте, що саме конкретно ОСОБА_1 порушив в цих пунктах, поліцейський не назвав. Таким чином, дану зупинку транспортного засобу вважає безпідставно.

Зауважує, що працівниками поліції було порушено п. 5 р. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, а саме відеозапис містить в собі неповноту, що підтверджується тим, що на відеозаписі відсутній момент зупинки, відсутній першочерговий діалог поліцейських з ОСОБА_1 , та відсутнє фіксування факту керування.

Звертає увагу, що в протоколі час керування зазначено 24.06.2025 року о 09 год. 25 хв., однак відеозапис долучений до матеріалів справи, починається 24.06.2025 року о 09 год. 30 хв. Окрім того, відеозапис з відеореєстратора, який знаходився в автомобілі взагалі не містить відомостей про дату та час фіксації події. Таким чином, вказаний відеозапис не може сприйматися судом як доказ вчинення адміністративного правопорушення.

Наголошує, що матеріали справи не містять доказів, щоб поза розумним сумнівом стверджувати, що ОСОБА_1 в інкримінований час керував транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. Так відеозаписом поліцейських взагалі не зафіксовано рух автомобіля та не зафіксовано його зупинку. Матеріали справи не містять й інших доказів на підтвердження вказаного факту, зокрема рапорту поліцейських, показань свідків.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія для проходження огляду на стан сп`яніння, що слугує визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та для закриття справи.

Звертає увагу, що огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з істотним порушенням Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП. Відтак, додані до протоколу докази, а саме: чек алкотесту Drager, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів слід визнати недопустимим, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.

У разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, просить застосувати до нього аналогію закону ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Позиції сторін в суді :

В судовому захисник адвокат Ігнатов Є.Є. просив його апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки надав оцінку не всім доказам у справі та клопотанню захисника про зупинення провадження у справі. Тому висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим.

З урахуванням наведеного вважаю, що оскаржена постанова підлягає скасуванню як така, що є необґрунтованою та постановлена з порушенням права на захист.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом під час апеляційного розгляду доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №093866 від 24 червня 2025 року, в якому викладені фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 24.06.2025 року о 09 годині 25 хвилини в с. Ярова Лиманської ОТГ патрульною поліцією зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, результат тесту склав 1.30 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківкою з приладу «ALCOTEST 7510» тест № 89, в якому вказано результат 1,30 ‰ проміле та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в яких ОСОБА_1 власноруч розписався, погодившись з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу;

- копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П 51QM 1156 083 24, чинне до 31 липня 2025 року;

- рапортом інспектора взводу №1 роти №3 БПП в м. Краматорськ та Слов?янськ УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Є.Горбатко від 24.06.2025 року, в якому викладені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , причини зупинки, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння та хід проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння;

- даними відеозапису, з якого вбачається, що водій автомобіля ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який було зупинено працівниками поліції, та на вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння погодився. Так на відеозаписі зафіксовано, що транспортний запис під керуванням ОСОБА_1 був зупинений відповідно до п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим військового стану», що було оголошено ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу під його керуванням (відеозаписи «FullSizeRender» вцілому та «export», починаючи з 0:02:10). Під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук (відеозапис «export», починаючи з 0:02:30). ОСОБА_1 погодився пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotestе 7510», результат позитивний 1,30 ‰ проміле (відеозапис «export», починаючи з 0:05:29). ОСОБА_1 погодився з результатом, про що також свідчить його підпис в Акті та роздруківки з чеку (відеозапис «export», починаючи з 0:05:33). Працівником поліції були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (відеозапис «export», починаючи з 0:06:05).

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 24.06.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що доведено наявними в матеріалах справи доказами, а саме, що 24 червня 2025 року о 09 годині 25 хвилини в с. Ярова Лиманської ОТГ патрульною поліцією зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, результат тесту склав 1.30 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його небезперервність ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, оформлення матеріалів адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

В той же час з наданого відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 та його зовнішні ознаки, які були оголошені йому працівником поліції, давали поліцейським підстави для підозри, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Після проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, отримавши позитивний результат, що склав 1,30 % проміле, з яким водій ОСОБА_1 погодився, склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що включення камери, якою було зафіксовано проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, відбулося з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків, і піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених захисником підстав у суду немає. Переривання відеозапису на час складання адміністративного матеріалу, також не є достатньою підставою для висновку про відсутність у діях водія, який пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд вважає недоведеними твердження сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та фіксації зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються дослідженими відеозаписами «FullSizeRender» та «export», долученими до матеріалів справи.

Так, відповідно до відеозапису, долученому до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу, під час перевірки документів, працівником поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 під час спілкування з ним. Крім того, водій ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв напередодні увечері (відеозапис «export», починаючи з 0:03:50).

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №093866 від 24 червня 2025 року,складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, не є належним доказом вини, вважаю необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою та містить всі необхідні складові, зазначені в ст.256 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою саме в порядку ст. 266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Оскільки ОСОБА_1 беззаперечно погодився з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, наявність або відсутність відповідного направлення на огляд до найближчого медичного закладу не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.

Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, тобто в разі не згоди водія з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі згоди водія з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього уповноваженою на те особою, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів сторони захисту про зупинення провадження в даній справі, апеляційний суд виходив з наступного:

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Ігнатова Є.Є. в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до звільнення з військової служби ОСОБА_1 та наведено мотиви відмови у задоволенні такого клопотання.

Що стосується доводів захисника про застосування положень ст. 69 КК України при обранні виду та міри покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативними.

Загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії закону та не накладення на ОСОБА_1 на підставі ст. 69 КК Українидодаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також врахуванням особи правопорушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

Вирішуючи питання про вид та міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що його необхідно визначити в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що буде відповідати положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, буде адекватним вчиненому і відповідатиме особі правопорушника.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ігнатова Є.Є., подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути на користь держави зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин