ЄУН №337/1235/25
Провадження №3/337/392/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Салтан Лілія Геннадіївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

25.02.2025 року об 20-16 год, в м. Запоріжжя, пр.Ювійлений,26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом. KIA CEED д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови, неприродна блідніть шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився. Від керування відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У відповідності до вимог ст.268 КУпАП України неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду справи.

Під час судового розгляду захисником було подано клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на безпідставність зупинки транспортного засобу, не проведення жодного огляду з метою встановлення ознак наркотичного сп`яніння: пальці рук інспектору не демонстрував, перебував у кепці та взагалі не відмовлялася від проходження огляду, а вимагав надати йому протокол затримання, направлення на огляд тощо, однак інспектор жодного Акту огляду не склав, з направленням водія не ознайомив. Протокол про адміністративне правопорушення складено в порушення норм Інструкцій.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що інспекторами поліції при спілкуванні з водієм були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: він був неприродньо блідий, вуличне освітлення давало можливість розгледіти його блідніть обличчя, пальці рук не демонстрував, тримався за кермо, при цьому вбачалося очевидне тремтіння рук, поводився дуже жваво. Ці ознаки носили характер наркотичного сп`яніння та їх було достатньо, щоб вимагати від водія пройти огляд у медичному закладі, на що останній не погодився, тому було прийнято рішення скласти адмінпротокол за ст.130 КУпАП.

Вислухавши доводи захисника, покази свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали відеофіксації з місця події та матеріали справи, суд вважає, що провина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, відеозаписом, направлення на огляд.

29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Згідно зі ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України визначає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини першої статті 130 КпАП України відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом ч.2 ст 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.ч.1-4 ст.130 КпАП України, до нього долучаються докази перебування особи у стані сп`яніння або відмови від проходження такого огляду. Відповідно до п. 1.3 Розділу І "Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

Згідно з п.1.4.5 вказаної Інструкції метою використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно наказу МВС № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Нагрудні камери поліцейських мають свої властивості щодо фіксування, таким чином поліцейські не мають можливості контролювати що саме може бути записано на карти пам`яті нагрудних камер та в який саме час буде зупинена відеозйомка.

Наданий на дослідження відеозапис з місця події містить інформацію щодо руху транспортного засобу та процедуру відмови водія від запропонованого огляду на стан сп`яніння. Підстав для визнання відеозаписів неналежними доказами суд не вбачає. Дії поліцейських щодо фіксування виявленого правопорушення технічними засобами відеозапису без залучення свідків узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП та п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі, є належним та допустимим доказом, а відтак, долучені до справи відеозаписи у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони у повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 за наведених вище обставин.

Доводи захисника при розгляді справи зводилися до допущених порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння та інші порушення, допущені при виготовленні та заповненні матеріалів провадження.

Однак, за умов очевидності дослідженої сукупної доказової бази, процесуальної поведінки винуватої особи, недоліки посадових осіб при складанні протоколу та інших процесуальних документів, за своєю правовою природою є способом процесуальної фіксації певного факту, обставини якого встановлюються та доповнюються іншими доказами, є проявом правового пуризму на шкоду інтересам правопорядку та правосуддя.

У рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009року ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.

Не кожен дефект певного адміністративного акту, яким є протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру, такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а формальні порушення взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які б унеможливили прийняття висновку судом. Дії працівників поліції в цілому відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Інші доводи захисника є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів.

Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, судді не надано.

Питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, жодних доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах. Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Отже, на думку судді, поза розумним сумнівом, належними, допустимими і достатніми за своїм змістом доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена, і його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.130 КпАП України як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Термін накладення адміністративного стягнення за цим правопорушенням на день розгляду судом справи не закінчився.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Покарання передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативним.

Крім того, з ОСОБА_1 на підставі ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись: ст.ст.130 ч.1 , 33, 221, 283, 287-294, КУпАП, ЗУ «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в прибуток держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів: Код ЄРДПОУ отримувача: 37941997, Рахунок:UA0008001, Код класифікації доходів бюджету:21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати на протязі 15 днів з дня отримання копії постанови, на підставі ст.308 КУпАП України, стягнути у примусовому порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , подвійний розмір штрафу, тобто 34 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Банк отримувача:Казначейство України (ЕАП); код ЕДРПОУ отримувача:37993783; номер рахунку отримувача:UA0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.Г.Салтан