1Справа № 335/9323/25 3/335/2438/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий органом 2313 від 20.06.2017, тел. НОМЕР_3 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2025 о 23 год. 28 хв. в м. Запоріжжі, вул. Перемоги, буд. 41, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом «Bolt», у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Alcotester Drager 6820» під час відеозапису. Результат позитивний 0,47 проміле, тест № 3172. Водій з результатом погодився.

Про повторність попереджений. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення: серії ЕПР1 № 453167 від 14.09.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 13.09.2025 він та його дівчина ОСОБА_2 відвідали концерт, де він приблизно в 17.00 випив один коктейль з аперолем. Після концерту вони ще прогулялися по вул. Набережній. В цей час, приблизно о 23.00 год. його дівчина відчула сильний біль та стала себе погано почувати. Вони вирішили викликати таксі, але цього не вдалося, оскільки наближалася комендантська година. Тому вони вирішили під`їхати до дамби на електросамокаті. Коли вони вже їхали по вул. Перемоги, то їх зупинили працівники поліції. Причиною зупинки вказали те, що він не перебував у шоломі. Потім йому поставили питання щодо вживання алкогольних напоїв, на що він відповів про коктейль. Йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Він погодився. Йому надали прилад, в який попросили дмухнути. Після того як він дмухнув один раз, то аналізатор не показав ніяких показників. Затим йому запропонували ще раз продути у цей же мундштук. Так, він дихав у один і той же мундштук близько 6 разів. З результатом, який прилад показав після шостого видиху він не погодився. Разом з тим, його дівчині ставало все гірше. Викликали швидку, але їй не надали допомогу. Тому через всі ці обставини він погодився підписати протокол та акт обстеження щоб піти до своїх знайомих на ночівлю, оскільки вже була комендантська година і вони не могли дістатися до свого місця проживання.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона наразі є вагітною. 13.09.2025 вона та її хлопець ОСОБА_1 пішли на концерт. Потім прогулялися по місту. Під час прогулянки вона стала себе почувати недобре, у неї почав боліти живіт, що її дуже налякало через стан вагітності. Намагалися викликати таксі, але воно не приїхало. Так як їм треба було на Правий берег, то вони вирішили доїхати до дамби на електросамокаті, а там вже скористатися іншим транспортом. Під час їх руху на електросамокаті їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_3 їм сказав, що дійсно випив під час концерту один коктейль, який містив апероль. При цьому поліцейські не питали коли саме він його випив і не врахували, що це зовсім не сильний алкогольний напій і вже станом на 23.30 він був повністю тверезий та поводив себе повністю адекватно. Вона також вказувала на свій поганий стан, що також впливало на поведінку її хлопця, який за неї хвилювався. Викликали швидку, яка не допомогла. Тому, ОСОБА_3 погодився підписати документи, але вказав на те, що з результатами тесту не згоден. ОСОБА_3 дув у апарат декілька разів поспіль, мундштук не змінювали. На місце події приїхали і інші поліцейські, але інший Драгер ніхто не пропонував. Спілкування працівників поліції було грубим, вони поспішали та впливали на ОСОБА_3 .

30.10.2025 від захисника-адвоката Тихоліза С.П. надійшло клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..

Захисник Тихоліз С.П. в судовому засіданні вказав, що підтримує клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В клопотанні зазначено, що 13 вересня 2025 року о 23.35 годині, ОСОБА_1 було зупинено робітниками поліції Запорізької області на вулиці Перемоги, 41 в м. Запоріжжі під час керування електросамокатом «Bolt». Разом із ним на транспортному засобі перебувала пасажир ОСОБА_2 . Причиною зупинки працівниками поліції було озвучено керування електросамокатом без шолому. Водій ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції вів себе коректно, координація рухів у нього порушена не була, колір обличчя був звичайним (без почервоніння), запаху алкоголю співробітники поліції від нього не чули. Під час складання адміністративного протоколу на водія ОСОБА_1 , останній відповів працівникам поліції, на їх запитання, що вживав алкогольні напої, а саме пару коктейлів. При цьому ОСОБА_1 не уточнив, що саме це були за коктейлі, який алкоголь і у якій пропорції був у цих коктейлях, та коли саме він вживав коктейлі (за скільки часу до того, як почав керувати електросамокатом). Після цього, робітники поліції сказали, що ними виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: порушення мови, порушення координації рухів, що не відповідає відео з боді-камер, яке долучено до матеріалів адміністративної справи, на якому чітко видно, що ОСОБА_1 спілкується без порушень мови, та у нього відсутні порушення координації руху. Таким чином, працівники поліції керувалися виключно свідченнями самого ОСОБА_1 , хоча не уточнили, коли саме останній вживав алкогольні коктейлі, та у якій пропорції у них перебував алкоголь, та який саме.

Далі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», на що останній погодився, розуміючи, що не перебуває у стані сп`яніння.

Далі вказали, що після цього, згідно відеозапису з боді-камер інспекторів патрульної поліції, поліцейський готує газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» та надає ОСОБА_1 мундштук від газоаналізатору та пропонує подути. ОСОБА_1 погоджується, бере мундштук газоаналізатора і дує у нього. Поліцейський патрульної поліції каже ОСОБА_1 що він недостатньо сильно подув у мундштук, та просить подути ще раз сильніше. ОСОБА_1 погоджується, та дує ще раз. Поліцейський знову каже, що ОСОБА_1 потрібно обійняти мундштук обома губами і дути що є сили. ОСОБА_1 пояснює поліцейському, що він дує як йому дозволяють легені, і сильніше не може. Поліцейський обурюється, що прийме таке дмухання ОСОБА_1 за відмову, і пропонує останньому знову дмухнути у той самий мундштук. ОСОБА_1 погоджується дмухнути повторно, і знову дує у той самий мундштук… Загалом ОСОБА_1 дмухнув у один і той самий мундштук газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» 6 разів. Після чого, поліцейський зафіксував, що прибор показав алкогольне сп`яніння 0,47 проміле, що перевищує допустиму норму 0,2 проміле. Однак, у порушення норм експлуатації спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», яка передбачає разове використання прибору, ОСОБА_1 цілих 6 разів дмухав у мундштук газоаналізатору, тому результат 0,47 проміле не можна вважати об`єктивним.

Далі зазначили, що поліцейський декілька разів запитував ОСОБА_1 чи згоден останній із результатами огляду на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 на це запитання не дав ствердної відповіді, згідно із відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи.

При складанні протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 чітко заявляє поліцейським, що не згоден з результатами огляду: що у нього нормальна координація рухів і відсутній запах алкоголю з рота, на що отримує відповідь, що він ставить підпис у Акті огляду та протоколі не за згоду із результатами, а за те, що він приймав участь у огляді, та за копію протоколу. Через погане самопочуття дівчини ОСОБА_2 , якій не надали медичну допомогу робітники швидкої медичної допомоги, і яка перебувала уже годину на місці зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 був змушений підписати протокол, щоб відвести хвору вагітну дівчину додому, та надати їй медичну допомогу.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КпАП України.

Вважав, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено з порушенням приписів ст. 266 КУпАП та Порядку № 1103.

Далі вказали, що, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, тест на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» прилад № ARHF-0019, який в порушення ОСОБА_4 з експлуатації газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» у долученому до матеріалів чеку з газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» прилад №ARHF-0019 датою останнього калібрування вказано 22.10.2024, тобто за 11 місяців до проведення поточного тесту.

Прохали справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у перебуванні водія в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суб`єктом зазначеного правопорушення є водій транспортного засобу.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 ч. 1 КУпАП, за ознакою керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453167 від 14.09.2025, складений заступником командиру взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП в Запорізької області ДППУкраїни лейтенантом поліції Калиною Б.А.о 00 год. 21 хв.; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Drager Alcotest 6820» з результатом 0,47 проміле; рапорт від 13.09.2025 інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в запорізькій області лейтенанта поліції Е. Гуторова; довідка з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Наталії Боршош; відеоматеріалами.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до вимог п.2,4 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, - чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом: ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом: - ст.280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності…; ч.2 ст.283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення, повинна містити опис обставин установлених при розгляді справи…; ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає що на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений, безсторонній, справедливий розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Безпосередньо диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП (п.2.9-а Правил дорожнього руху України) передбачає заборону та відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП; - п.3 розділу 2 Інструкції, поліцейським використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; - п.5 розділу 2 Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; п.22 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Частина 5 статті 266 КУпАП передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2. 4 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Частина 5 статті 266 КУпАП передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування винуватості особи за складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є факт керування транспортним засобом та факт перебування у стані сп`яніння.

Так, згідно ч. 2 ст. 266 КпАП України, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічного порядку та безпеки може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото- та відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.

Відповідно до вимог розділу III Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі незгоди водія проходити огляд на стан сп`яніння на місці із використанням спеціальних технічних засобів та з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В судовому засіданні оглянуто диск, долучений до справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з доданого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису не вбачається наявність явних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , так, мова та поведінка його є адекватною та не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» наводить вичерпний перелік підстав, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, а частина 3 цієї статті вимагає від співробітника поліції поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тому-будь які послідуючі дії поліції, є перевищенням повноважень та вимоги їх є незаконними.

Вказана позиція узгоджується с рішеннями Касаційного адміністративного суду Верховного Суду.

Так, у справі №686 / 11314/17 Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив, що поліцейський не може вимагати у водія свідоцтва про реєстрацію автомобіля, якщо немає доказів правопорушення.

Оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд керуючись основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення « за відсутності розумних підстав для Сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумцій.

Також в даному випадку вважаю, що за необхідне застосувати рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії та Карелін проти Росії», у яких суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується йому, не знайшов підтвердження, а враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, як передбачено ч. 3 ст. 62 Конституції України, це дає підстави дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Аналіз усталеної судової практики свідчить, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належними доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Виходячи з положень статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

При цьому розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У той же час Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених в протоколі.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належними доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Рапорт працівника поліції, який міститься у матеріалах справи теж не є належним та допустимим доказом, через те, що він відображає виключно суб`єктивну думку працівника поліції. До того ж в розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (зокрема, до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а).

Візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції щодо допущення особою порушення вимог Правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 338/1/17 (адміністративне провадження № К/9901/15804/18).

До того ж, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» Про прийняття та скасування національних нормативних документів» від 08 листопада 2018 року № 404, прийнято ДСТУ ЕN 15964:2018 (ЕN 15964:2011, IDT) «Прилади неодноразового використання для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування».

Пунктом 3.11 вказаного Стандарту визначено, що мундштук - це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі і через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря.

Згідно з п.5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів, а призначений тільки для одноразового використання. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити. Аналогічна за змістом вимога щодо упаковки мундштуків міститься також і в інструкції з експлуатації пристрою Alcotest 6820. Недотримання вимог Стандарту, визначених п. 3.11 та 5.2, може призвести до ризику некоректної роботи газоаналізатора і фактичних необ`єктивних тестів.

З дослідженого відеозапису з боді-камер інспекторів патрульної поліції, слідує, що поліцейський готує газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» та надає ОСОБА_1 мундштук від газоаналізатору та пропонує подути. ОСОБА_1 погоджується, бере мундштук газоаналізатора і дує у нього. Загалом ОСОБА_1 дмухнув у один і той самий мундштук газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» шість разів. Після чого, поліцейський зафіксував, що прибор показав алкогольне сп`яніння 0,47 проміле, що перевищує допустиму норму 0,2 проміле. Однак, експлуатація спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» передбачає разове використання прибору. Оскільки ОСОБА_1 дмухав у один і той же мундштук газоаналізатору шість разів, тому результат 0,47 проміле не можна вважати об`єктивним.

Інспектор дійсно декілька разів запитував ОСОБА_1 чи згоден останній із результатами огляду на стан сп`яніння, однак згідно із відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 на це запитання не дав ствердної відповіді.

Разом з тим, вже при складанні протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 чітко заявляє поліцейським, що не згоден з результатами огляду. Наполягав на тому, що у нього нормальна координація рухів і відсутній запах алкоголю з рота, на що отримує відповідь, що він ставить підпис у корінці до тесту та протоколі не за згоду із результатами, а за те, що він приймав участь у такому огляді, та за копію протоколу, що не може вважатися вірним.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КпАП України.

Згідно з п.7 Порядку № 1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

В порушення вимог частини 3,4 ст. 266 КУпАП, а також положень Порядку №1103 та Інструкції, працівники поліції не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є їх обов`язком, а відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення та самого чеку до тесту, то тестування на алкоголь ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» прилад № ARHF-0019.

З інформації, розміщеної на офіційному сайті Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, відповідно до Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vito в обіг відповідальною за введення в обіг газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» є ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешен» ().

Тобто, виключно ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» має право, надане виробником та підтверджене державою, на ввезення, продаж та обслуговування газоаналізаторів «Drager Alcotest» на території України. Експлуатацію газоаналізаторів потрібно здійснювати відповідно до Настанов з експлуатації виробника.

Пунктом 6.1 ДСТУ EN15964-2018 передбачено, що засоби, за допомогою яких прилад калібрують або регулюють (градуюють), мають бути доступними лише для вповноважених осіб. Відповідно до п. 6.8 ДСТУ EN 15964-2018 методику та обладнання для регулювання приладу за еталонною масовою концентрацією алкоголю надає виробник.

В Україні виробник Drager Safety AG&Co/KGaA надав методику, обладнання, програмне забезпечення, PIN-коди, сертифікати про навчання та щодо повноважень для виконання регулювання (градуювання), технічного обслуговування та ремонту, а також продажу приладів Drager Alcotest та мундштуків до них ексклюзивному уповноваженому представнику ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл».

Отже, з наведеного слідує, що технічне обслуговування (перевірка, калібровка) газоаналізатора «Alcotest 6820» має проводитись кожні шість місяців, згідно вимог Інструкції з експлуатації даного технічного засобу, оскільки відповідне передбачено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають у процесі провадження метрологічної діяльності.

Однак, в порушення приписів з експлуатації газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» у долученому до матеріалів чеку з газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» датою калібрування приладу №ARHF-0019 вказано 22.10.2024, тобто за 11 місяців до проведення поточного тесту.

Враховуючи те, що співробітниками поліції було застосовано прилад «Drager Alcotest 6820» з порушенням 6-ти місячного строку з дати його останнього калібрування, існують обґрунтовані підстави вважати, що видані приладом «Drager Alcotest 6820» №ARHF-0019 дані щодо результату огляду на стан сп`яніння, можуть бути невірними, відтак суд не може прийняти вказані у чеку результати як належні та допустимі докази, які б не викликали обґрунтованих сумнівів.

Інших доказів щодо знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння саме під час керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 № 1452/735, зокрема з порушенням п.7 розділу І Інструкції, який вказує на обов`язковість доставки особи, у разі її незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, а також отримання результатів тестування за обставин неодноразового використання

При цьому, слід зазначити, що виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.4 розділу І Інструкції не є доказом перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а є підставою для проведення огляду такого водія у встановленому законом порядку, що прямо вказано у п.2 розділу І цієї Інструкції, за результатами якого відповідний стан сп`яніння знайде або не знайде свого підтвердження.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17 (К/9901/3839/17).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, з досліджених в ході розгляду справи наданих суду доказів судом не встановлено достовірних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, містять достатні дані, які б відображали вчинення останнім такого адміністративного правопорушення як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, на переконання суду, долучені до адміністративного матеріалу докази є сумнівним та не підтверджують наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України»).

Інших доказів, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, співробітниками патрульної поліції суду не надано.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорту» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки, зокрема такі положення висвітлені у рішеннях Суду у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії». Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України.

Оцінивши докази, долучені до справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося, ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Романько