№ 536/2629/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Клименко Світлана Миколаївна, за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Остахова В.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.10.2025, ОСОБА_1 27 жовтня 2025 року близько 18 год 45 хв за місцем сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 вчинила відносно нього домашнє насильство, а саме: словесно ображала, погрожувала, принижувала, внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, не виявила бажання особисто приймати участь при розгляді адміністративної справи відносно неї, уповноваживши захищати її інтереси адвоката Остахова В.В., який пояснив, що ОСОБА_1 вину не визнає, домашнього насильства щодо свого чоловіка не вчиняла, обставини вчинення адміністративного правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення нічим не підтверджені, протокол складено виключно з пояснень потерпілого, наданих працівникам поліції і до нього не надано інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин. Вказує, що саме по собі вживання нецензурної лайки автоматично не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Просив закрити справу за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушненя, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначених у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суддя вважає, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено достатніми доказами наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких нею зазначено, що 27.10.2025 близько 18 год 45 хв в АДРЕСА_1 його дружина ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство стосовно нього, а саме: ображала нецензурними словами та не давала їсти, виганяла з кухні. Жодних відомостей про те, що йому завдано будь-якої шкоди у письмових поясненнях не міститься.

Долучені до справи форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та рапорт поліцейського не можуть бути належними доказами у справі та не підтверджують факту вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Свідки у протоколі не зазначені. Інших доказів до матеріалів справи не додано.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось не за заявою учасників справи, а вже по суті словесного конфлікту сторін, при цьому особа, яка ними вказана як потерпіла, повідомляла, що не хоче писати відповідну заяву.

Між тим, в п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», міститься наступне визначення психологічного насильства: є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Домашнього насильства у відповідності до п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 не вчиняла, доказів протилежного суду не надано і в протоколі не зазначено.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства, а отже, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З огляду на викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня її проголошення.

СуддяСвітлана Миколаївна Клименко

Повний текст постанови складено 28.11.2025.