1Справа № 335/6842/25 3/335/1882/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої формувальником в ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Заводським РВ УМВС України в Запорізької області, посвідчення водія серії НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

01.07.2025 о 23 год. 46 хв. в м. Запоріжжі, проспект Соборний, буд. 167, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_5 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме підвищена жвавість мови, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкірі обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ОК ЗПНД та СЗХ» ЗОР у присутності лікаря нарколога відмовилась на місці зупинки транспортного засобу.

Про повторність попереджена. Від керування транспортного засобу відсторонена шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення: серії ЕПР1 № 378597 від 02.07.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 01.07.2025 на перехресті б-р. Шевченко в м. Запоріжжя, вона зупинилась, тому що поліцейський автомобіль близько їхав до неї. Після зупинки поліцейський сказав, що вона проїхала на заборонений сигнал світлофора. Потім вони показали відео та виписали штраф, який вона сплатила. Після цього її автомобіль не міг рушити бо сіла батарея. Біля неї залишалася поліцейська, а її напарник вже пішов до службового авто. Вона не може пояснити чому, але сказала дівчині-поліцейській, що у неї дуже великі штучно губи, яких не повинно бути у представника порядку. Між нею та поліцейською виникла напруга. Затим остання піша до службового авто взяла якісь речі та повернувшись до неї стала швидко щось говорити та світити ліхтариком в обличчя. Через це вона не могла нічого зрозуміти. Наближалася комендантська година, що додатково змусило її хвилюватися ще більше. Після складання протоколу, вона запитала, що їй робити. На її запитання працівники поліції відповіли щоб вона своїм автомобілем їхала додому. У неї це викликало здивування, оскільки тільки перед цим інспектори поліції наполягали, що вона на їх переконання знаходиться в наркотичному сп`янінні. Наполягала на тому, що через те, що вона працює на Запорізькому абразивному комбінаті, то постійно проходить обстеження на стан сп`яніння і того вечора вона не була в будь-якому стані сп`яніння.

24.09.2025 від захисника-адвоката Мамедової О.В. надійшло клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..

Захисник Мамедова О.В. в судовому засіданні вказала, що підтримує клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Додатково вказала, що співробітники поліції не вказали ОСОБА_1 , що за відмову від проходження медичного огляду буде складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. На запитання поліцейської стосовно наркотичних засобів ОСОБА_1 вказала, що не вживає а ні алкоголь, а ні наркотичні засоби. Вказала, що чоловік ОСОБА_1 перебуває у лавах ЗСУ і вона дуже хвилюється за нього, тому була тієї ночі в збудженому стані, оскільки він не виходив на зв`язок.

В клопотанні захисника зазначено, що нею виявлено допущення поліцейським УПП в Запорізької області ДППУкраїни інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону лейтенантом поліції Галущенко В.І.(надалі - інспектор) численних, суттєвих та грубих порушень процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання матеріалів адміністративної справи, а матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів винуватості останнього в інкримінованому адміністративному правопорушенні, вина не доведена поза «розумним сумнівом», у діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а встановлені факти є підставою для закриття провадження у цій справі.

Прохала справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст.130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у відмові від проходження у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суб`єктом зазначеного правопорушення є водій транспортного засобу.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 ч. 1 КУпАП, за ознакою відмови від проходження у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 378597 від 02.07.2025 складений інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізької області ДППУкраїни лейтенантом поліції Галущенко В.І.о 00 год. 25 хв.; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР, складене 02.07.2025 о 00 год. 03 хв., довідка бази «Адмінпрактика» складена інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Денисом Подрезом, рапорт інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізької області ДППУкраїни лейтенантом поліції Галущенко В.І.; компакт-диск з відеозаписом фіксації правопорушення та відомості з архіву правопорушень.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до вимог п.2, 4 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, - чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом: ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом: - ст.280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності…; ч.2 ст.283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення, повинна містити опис обставин установлених при розгляді справи…; ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає що на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений, безсторонній, справедливий розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічного порядку та безпеки може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото- та відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.

Відповідно до вимог розділу III Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі незгоди водія проходити огляд на стан сп`яніння на місці із використанням спеціальних технічних засобів та з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В судовому засіданні оглянуто диск, долучений до справи про адміністративне правопорушення. Як слідує з відеозапису о 23:47 год. автомобіль патрульної поліції слідує за автомобілем «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_5 . Далі службовий автомобіль подає звуковий сигнал щоб транспортний засіб «Daewoo Matiz» зупинився. О 23:48 інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виходять зі службового автомобіля та підходять до транспортного засобу «Daewoo Matiz». До водія транспортного засобу «Daewoo Matiz» звертається саме інспектор ОСОБА_4 , але себе не називає та причини зупинки відразу не повідомляє. На підставі п. 2.1, п. 2.4 ПДР просить надати водія посвідчення. На це ОСОБА_1 передає свої документи інспектору. О 23:51 інспектор Глущенко В. перевіряє документи водія. Додатково повідомляє водія про те, що у неї відсутній страховий поліс за що передбачений штраф та вказує на те, що буде складена постанова. Зачитує права. Потім о 23:54 інспектор Курченко К. демонструє ОСОБА_1 відео, де зафіксовано порушення нею правил перетину перехрестя, а саме на заборонений сигнал світлофора. І тільки після цього інспектор Глущенко В. вказує на те, що ними встановлено більш вагоме на її думку порушення ПДР, а саме п. 8.3.7 «г». Починає оформлення зазначеного правопорушення. Під час оформлення зазначеного порушення інспекторами не зазначається про наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння. Відбувається тривала розмова, під час якої ОСОБА_1 повідомляє, що її вже зупиняли працівники поліції та не погоджується з наданим інспектором відео, на якому б було зафіксовано те, що вона перетнула перехрестя на заборонений сигнал, а саме червоний. Надалі на неї було складено постанову. І за увесь цей час працівники поліції не зазначають, що у ОСОБА_1 маються будь-які ознаки сп`яніння. Лише через зауваження ОСОБА_1 на адресу інспектора Глущенко В., остання почала вказувати на те, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Разом з тим, ОСОБА_1 не було роз`яснено право мати захисника вже при звинуваченні її у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є грубим порушенням права на захист. При цьому поведінка ОСОБА_1 не вказувала на її неадекватність, що повністю підтверджується відеозаписом, так поведінка останньої відповідала обстановці, але вона дійсно виказувала зауваження та незадоволення тією подією, що відбувалася.

Також в протоколі не вірно зазначена дата та час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки на відео відображено, що вперше мова про те чи не вживала ОСОБА_1 алкогольні напої чи наркотичні засоби з`являється 02.07.2025 року о 00:01:50, на що ОСОБА_1 відповіла «ні». Ознаки, які зазначила поліцейська відповідно до відео, при тому освітленні, а саме штучне освітлення на вулиці о 00:01 02.07.2025, блідість шкіри обличчя об`єктивно неможливо оцінити, ознака щодо розширених зіниць очей, співробітником поліції не перевірялася взагалі, зокрема шляхом направлення джерела світла в очі водієві. До того ж під час тривалого спілкування темп мовлення ОСОБА_1 взагалі не викликав будь-яких зауважень з боку інспекторів, що дозволило їм повністю оформити правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Хоча в протоколі і зазначено, що ОСОБА_1 відсторонена від керування, але насправді відеозапис свідчить про те, що поліцейські сказали їй сідайте за кермо і їдьте, але ж це не відповідає твердженням поліцейських про наявність у останньої ознак наркотичного сп`яніння та тим відомостям, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» наводить вичерпний перелік підстав, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, а частина 3 цієї статті вимагає від співробітника поліції поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тому-будь які послідуючі дії поліції, є перевищенням повноважень та вимоги їх є незаконними.

Вказана позиція узгоджується с рішеннями Касаційного адміністративного суду Верховного Суду.

Так, у справі №686/11314/17 Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив, що поліцейський не може вимагати у водія свідоцтва про реєстрацію автомобіля, якщо немає доказів правопорушення.

Оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд керуючись основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення « за відсутності розумних підстав для Сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумцій.

Також в даному випадку вважаю, що за необхідне застосувати рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії та Карелін проти Росії», у яких суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність підстав для вимоги огляду

Згідно зі ст. 266 КУпАП та п. 2.5 ПДР, вимога пройти огляд можлива лише за наявності об`єктивних ознак сп`яніння. У протоколі зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння, фіксація яких на відеозаписі не відображена.

Натомість відеофіксація підтверджує адекватну поведінку водія, яка відповідала тій обставновці, в якій вона опинилася.

Порушення процедури огляду. Пропозиція їхати на огляд після початку комендантської години створила умови, за яких виконати вимогу було небезпечно та фактично неможливо. Складання протоколу відбувалося до 00:40, що суперечить принципу невідкладності огляду (ст. 266 КУпАП). Не було забезпечено двох свідків чи безперервної відеофіксації під час усіх процесуальних дій. Відеозапис переривається 02.07.2025 о 00:16:26 зі словами поліцейської «послушайте, сейчас повлечет проблеми …», наступний раз переривається відеозапис о 00:34:53. Спочатку частина запису з нагрудної камери інспектора ОСОБА_5 , потім вставлений фрагмент з бодікамери поліцейського її напарника.

Тому, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується їй, не знайшов підтвердження, а враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, як передбачено ч. 3 ст. 62 Конституції України, це дає підстави дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

На переконання суду, поліцейська суб`єктивно поставилися до виявлення ознак наркотичного сп`яніння, помилково розтлумачила поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння і розпочала процес складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

При цьому згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП під відмовою від проходження огляду законодавець розуміє умисну та свідому дію особи, виражену у небажанні вчиняти активні дії для проходження огляду на стан сп`яніння, за умови наявності для цього усіх необхідних умов. Водночас правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися відповідними доказами.

Аналіз усталеної судової практики свідчить, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належними доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Виходячи з положень ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

При цьому розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно до пунктів 8, 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим.

Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції № 1395).

Відповідно до пункту 2 Інструкції № 1395 огляду на стан сп`яніння підлягають водії, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Пунктом 2.8 Інструкції № 1395 передбачена спеціальна форма для направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння. З метою достовірності результатів, поліцейський забезпечує доставку осіб до закладу охорони здоров`я протягом двох годин. Аналогічний тезис закріплений у ч. 4 ст. 266 КУпАП.

З огляду на вимоги вищевказаних Положення та Інструкції, та ч.3 ст.266 КУпАП особа, відносно якої проводиться огляд, має отримати повну інформацію щодо порядку проведення вищевказаного огляду (зокрема, можливості пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або у медичній установі, у разі незгоди пройти огляд на місці зупинки та право пройти огляд у медичній установі). Не маючи відповідної інформації, особа позбавлена можливості діяти у спосіб, що може підтвердити відсутність правопорушення, тобто фактично порушення процедури проведення огляду є порушенням права на захист, що в свою чергу тягне недопустимість зібраних з порушенням такого права доказів (п.3 ч.2 ст.87 КПК України).

В матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану сп`яніння, складене 02.07.2025 о 00.03. Варто зазначити, що час складання направлення (яке є обов`язковим згідно Додатку 1 та п. п. 8 Розділу 2 Інструкції) не відповідає фактичним обставинам справи, зафіксованим на відео.

Правова позиція щодо аналізу направлення на огляд, як обов`язкового документу для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП відображена у справах № 333/183/24 та 337/4487/24 та постанові Запорізького апеляційного суду від 27.05.2021 по справі № 311/696/21. Правова позиція щодо необхідності повної відеофіксації правопорушення під час його документування знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду у складі колегії КАС № 357/10134/17 (п. 33-36) щодо доказів по справам про адміністративні правопорушення, № 524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис).

Водночас ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає три самостійні об`єктивні сторони адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції - що заборонено п.2.9 (а) (б)Правил дорожнього руху; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів - що заборонено п.2.9 (г)Правил дорожнього руху; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - що заборонено п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У той же час Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених в протоколі.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належними доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Рапорт працівника поліції, який міститься у матеріалах справи теж не є належним та допустимим доказом, через те, що він відображає виключно суб`єктивну думку працівника поліції. До того ж в розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (зокрема, до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а).

Візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції щодо допущення особою порушення вимог Правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 338/1/17 (адміністративне провадження № К/9901/15804/18).

До того ж, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17 (К/9901/3839/17).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, з досліджених в ході розгляду справи наданих суду доказів судом не встановлено достовірних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, містять достатні дані, які б відображали вчинення останньою такого адміністративного правопорушення як відмова особи, яка керує т.з. від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, на переконання суду, долучені до адміністративного матеріалу докази є сумнівним та не підтверджують наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України»).

Інших доказів, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, співробітниками патрульної поліції суду не надано.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорту» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки, зокрема такі положення висвітлені у рішеннях Суду у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії». Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України.

Оцінивши докази, долучені до справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 ..

Як вже зазначалося, ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Романько