Справа №461/9565/25
Провадження №3/461/3340/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., захисника особи відносно якої складено протокол адвоката Бориславського А.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження - Львівська обл., місце роботи - пенсіонер, місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 17.09.2020 виданий 4641,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

14.10.2025 року о 05 годині 03 хвилини в зону митного контролю на територію пункту пропуску «Краківець-Корчова» м/п «Краковець» Львівської митниці в`їхав автомобіль марки «VOLKSWAGEM TRANSPORTER» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаному автомобілі також слідувала 4 пасажира, а саме ОСОБА_2 НОМЕР_3 , Корпало Оксана НОМЕР_4 , ОСОБА_3 НОМЕР_5 , ОСОБА_4 НОМЕР_6 . Даний транспортний засіб з водієм та пасажирами прямували з України до Республіки Польща в приватних справах. Для проходження митного контролю було обрано смугу руху «зелений коридор».

При усному опитуванні водій ОСОБА_1 та пасажири заявили, що не мають нічого до декларування.

При проведенні митного контролю виникла підозра про те, що гр. ОСОБА_1 може переміщувати предмети обмеженні або заборонені до переміщення через митний кордон України. За результатами опрацювання індикаторів ризику було ініційовано проведення повного митного огляду.

Під час проведення повного митного огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEM TRANSPORTER» державний номер НОМЕР_7 , із застосуванням технічних засобів митного контролю, зокрема ендоскоп Optim Freedom View серійний номер 962 та інструментів, виявлено приховані від митного контролю товари, а саме:

1) Сигарети ТМ «Paramount» без марки акцизного податку у кількості 29 упаковок, 580 шт. Код УКТЗЕД: 2402 20;

2) Сигарети ТМ «Parker&Simpsom» без марки акцизного податку у кількості 777 упаковок, 15 540 шт. Код УКТЗЕД: 2402 20.

Вище вказані сигарети знаходились у паливному баку автомобіля, глибина якого 28 см. Вкладення сигарет здійснювалось через круглий отвір діаметром 10 см, призначений для розміщення паливного насосу автомобіля, який був демонтований. Отвір містився між сидіннями водія та пасажира в підлозі автомобіля. Доступ до даного отвору став можливим після демонтажу металевої кришки діаметром 20 см.

Згідно інформації ОСОБА_1 , не притягувався раніше до адміністративної відповідальності за ст. 482 та 483 МК України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом використання засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

В судовому засіданні захисник - адвокат Бориславський А.Л. повідомив, що ОСОБА_1 факт вчинення порушення митних правил визнає. Разом з тим, захисник зазначив, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення авто технічного та трасологічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.11.2025 № 4987-Е, у заводську конструкцію досліджуваного автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 , VIN кузова НОМЕР_9 , 1995 року виготовлення, вносились конструктивні зміни шляхом від`єднання системи подачі палива від паливного баку до двигуна автомобіля та видалення із внутрішньої порожнини паливного баку блоку подачі палива (паливний насос) та датчик рівня палива. Конструктивні зміни «VOLKSWAGENTRANSPORTER» у заводській конструкції автомобіля д.н.з. НОМЕР_8 , VIN кузова НОМЕР_9 , в частині від`єднання системи подачі палива від паливного баку до двигуна автомобіля утворені шляхом розрізання паливних шлангів ручним способом за допомогою ріжучих інструментів та подальшого демонтажу та видалення із внутрішньої порожнини паливного баку блоку подачі палива (паливний насос) та датчик рівня палива, що не потребує спеціальних інструментів, приладів, пристосувань.

Відтак, на думку захисту, відсутні належні та допустимі докази того, що в автомобілі марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 з ідентифікаційним номером НОМЕР_9 , наявні спеціально виготовлені сховища (тайники).

Просив ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 483 МК України та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товару, що становить 62465 грн.00 коп. Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил від 14.10.2025 року №1483/UA209000/2025 товару, а саме: сигарети ТМ «Paramount» кількості 29 пачок та сигарети ТМ «Parker&Simpson» в кількості 777 пачок без акцизних марок України конфіскувати та безоплатно передати Збройним Силам України. Транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_10 , 1995 р.в., Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» повернути ОСОБА_1 без стягнення оплати за його зберігання.

Представник митниці в судовому засіданні протокол підтримав.

Заслухавши доводи захисника та представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом використання засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 1483/UA209000/25 від 13.10.2025 року, який містить дані про суть та обставини порушення митних правил, а також особу ОСОБА_1 ;

-долученими до протоколу копіями паспорта ОСОБА_1 , контрольного талону, технічного паспорту на транспортний засіб;

-актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.10.2025 з фотоматеріалами;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він відмовляється від всього;

-витягом «ЖПП» АСМО «Центр» станом на 13.10.2025;

-довідкою орієнтованої вартості предметів правопорушення;

-описом предметів затриманих у справі про ПМП №1483/UA209000/2025, який містить дані про виявлений та вилучений товар;

-доповідною та службовими записками представників митного органу щодо обставин виявлення факту порушення митних правил ОСОБА_1 ;

-висновком експерта СЛЕД від 19.10.2025 №137, згідно якого вартість наведеного у протоколі автомобіля становить 124390,00 грн.;

-висновком експерта ЛНДІСУ від 12.11.2025 №4987-Е.

Вищенаведені докази є належними та допустимими, вони засвідчують факт переміщення товару через митний кордон, порядок проходження митних процедур, вказують на обставини виявлення факту переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку суть правопорушення наведена у протоколі представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак вважає доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 у цій справі доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведена належним чином.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З урахуванням наведених вище обставин, характеру вчиненого порушення, даних про особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, являється особою з інвалідністю, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, мету призначення стягнення та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі від 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

При цьому, клопотання захисника ОСОБА_1 щодо передачі вилучених сигарет до відповідних підрозділів ЗСУ задоволенню не підлягає, адже вилучені товари мають сумнівне походження, що ставить під обґрунтоване питання їх якість.

Водночас, оцінюючи доводи сторони захисту щодо вирішення питання про не накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, виходжу з наступного.

Стороною захисту не оспорюється сам факт перевезення ОСОБА_1 транспортного засобу та виявлених товарів у час та спосіб наведених у протоколі. Захист стверджує, що відсутні належні та допустимі докази того, що в автомобілі марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 з ідентифікаційним номером НОМЕР_9 , наявні спеціально виготовлені сховища (тайники).

З огляду на наведене, захист стверджує, що відсутні підстави для конфіскації автомобіля.

Суд погоджується з такою позицією захисту суд з огляду на наступне.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідно п. 8, 10, 11 висновку експерта за результатами проведення авто технічного та трасологічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.11.2025 № 4987-Е, при огляді бензобаку, конструктивних змін що призводять до утворення спеціальних порожнин не виявлено. Вносились конструктивні зміни шляхом від`єднання системи подачі палива від паливного баку до двигуна та видалення паливного насосу та датчика рівня палива, тобто демонтаж. Паливні шланги обрізані ручним способом за допомогою ріжучих інструментів, що не потребує спеціальних інструментів.

Відповідно до п.3 ч.1ст. 461 МК України, за порушення митних правил може бути накладено таке адміністративне стягнення, як конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Згідно п. 1, 2 висновку експерта за результатами проведення авто технічного та трасологічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.11.2025 № 4987-Е, у заводську конструкцію досліджуваного автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 , VIN кузова НОМЕР_9 , 1995 року виготовлення вносились конструктивні зміни шляхом від`єднання системи подачі палива від паливного баку до двигуна автомобіля та видалення із внутрішньої порожнини паливного баку блоку подачі палива (паливний насос) та датчик рівня палива.

Конструктивні зміни «VOLKSWAGENTRANSPORTER» у заводській конструкції автомобіля д.н.з. НОМЕР_8 , VIN кузова НОМЕР_9 , в частині від`єднання системи подачі палива від паливного баку до двигуна автомобіля утворені шляхом розрізання паливних шлангів ручним способом за допомогою ріжучих інструментів та подальшого демонтажу та видалення із внутрішньої порожнини паливного баку блоку подачі палива (паливний насос) та датчик рівня палива, що не потребує спеціальних інструментів, приладів, пристосувань.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що в автомобілі марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 з ідентифікаційним номером НОМЕР_9 , наявні спеціально виготовлені сховища (тайники).

Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо відсутності підстав для застосування додаткового стягнення у виді конфіскації автомобіля, оскільки даних про монтування в автомобілі спеціально виготовленого сховища (тайника) з метою переміщення товарів через митний кордон України не встановлено, відтак вилучений автомобіль необхідно повернути ОСОБА_1 .

Також, виходжу з наступного.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Така позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При визначенні виду та розміру стягнення, також виходжу з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, зокрема стягнення (покарання) повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було "свавільним". Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи". У цій ситуації судом приймаються до уваги, як дані про особу правопорушника, так і відомості щодо характеру порушення, способу його вчинення та рівня суспільної небезпеки.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до п. 2 Розділу I Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, до витрат у справі про порушення митних правил належать витрати на інвентаризацію, зберігання, перевезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу (далі - товари, транспортні засоби, тимчасово вилучені в справі про порушення митних правил);

витрати на залучення спеціалістів та експертів у справі про порушення митних правил;

витрати, пов`язані з викликом свідка (свідків) для дачі пояснень;

інші понесені митними органами витрати на провадження або розгляд справи про порушення митних правил.

Згідно ч. 3 ст. 541 МК України, витрати митного органу, пов`язані із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил. Порядок відшкодування зазначених витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, розраховується в порядку, передбаченому законодавством України для визначення собівартості платних послуг.

Відтак, оскільки судом не прийнято постанови про конфіскацію транспортного засобу, оскільки у такому відсутні тайники, витрати за зберігання транспортного засобу на складі митниці з ОСОБА_1 стягненню не підлягають.

Разом з тим, встановлено, що у справ проведено автотехнічну та трасологічну експертизу вартість якої становить 13570,56 грн. Отже, оскільки необхідність проведення експертизи є прямим наслідком вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, з останнього слід стягнути вказані кошти в дохід держави.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 62465 гривень 00 копійок, з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Вилучений, згідно протоколу №1483/UA209000/25 від 13.10.2024 року, автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_8 , VIN кузова НОМЕР_9 повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 126 гривень 21 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 13570 гривень 56 копійок витрат за проведення експертизи у справі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень.

Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя В.В. Стрельбицький