БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2651/25
Провадження № 3/497/835/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2025 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,
особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю другої групи з дитинства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 02.12.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №010403Е, складеного 06.10.2025 року інспектором прикордонної служби І категорії ОСОБА_2 слідує, що «06.10.2025 о 13:15, за попередньою інформацією інспекторів прикордонної служби групи моніторингу, прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі с. Залізничне - с. Кубей на напрямку с. Залізничне (Україна) - с. Тараклія (Республіка Молдова) в районі прикордонного знаку 0754/14 на відстані 1000 м до кордону було виявлено гр. України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно, поза пунктом пропуску намагався перетнути Державний кордон з України в Республіку Молдова. Своїми діями гр. ОСОБА_3 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.204-1 ч. 1 КУпАП».
Особа відносно, якої складено протокол ОСОБА_1 в судове засідання прибув у супроводі своє матері ОСОБА_4 , так як є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства з діагнозом «розумова відсталість».
ОСОБА_1 з труднощами ледь вимовив своє ім`я, більше нічого не зміг сказати.
Мати ОСОБА_1 ОСОБА_4 пояснила, що син є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи, має діагноз «розумова відсталість», не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, в судовому порядку не дієздатним не визнавався, оскільки коштів на проведення експертизи не має. В школі не навчався, офіційно ніде не працює, інколи випасає сільську отару овець. Наміру на перетин кордону він не мав, так як має побоювання і страх відходити далеко від дому, вона як мати за ним приглядає.
Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, суд приходить до наступного висновку, виходячи з таких підстав.
Згідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВРвід 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 278 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
За частиною другою цієї статті відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Структура складу адміністративного правопорушення містить:
1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;
2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;
3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;
4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.
Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
З огляду на аналіз вищенаведених правових вимог, відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Разом з цим, згідно протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що «в районі прикордонного знаку 0754/14 на відстані 1000 м до кордону було виявлено гр. України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно, поза пунктом пропуску намагався перетнути Державний кордон з України в Республіку Молдова..…» (а.с.1).
На підтвердження зазначених вище обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №010403Е з викладеною вище фабулою правопорушення (а.с.1),
-рапорт старшого прикордонного наряду впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 та рапортом старшого інспектора прикордонної служби відділення моніторингу обстановки впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 з аналогічною інформацією, як і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3-4),
- схемою виявлення правопорушення на якій червоною стрілкою зазначено «напрямок руху правопорушника». Дана схема не підписана жодною посадовою особою, хто і за яких обставин її склав (а.с.5);
- фото з місця вчинення правопорушення без дати та часу вказаної події. Дане фото ніяким чином не підтверджує намір ОСОБА_1 на незаконний перетин кордону.
Однак, з наданих до суду доказів неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (відео-фіксації) того, що останній 06.10.2025 року намагався незаконно перетнути державний кордон України.
У матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що останній вийшов з дому прогулятися і не помітив що наблизився до території прилеглої до кордону з Молдовою. Намірів перетинати кордон України у нього не було (а.с.2).
Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, та не може розмовляти, а тим паче надавати особисті пояснення.
Будь-яких інших доказів (протоколу затримання, протоколу особистого огляду речей чи документів, пояснень інших осіб, присутніх при виявленні вказаного правопорушення, тощо) на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.
Разом з цим, матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 було затримано при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону.
Окрім цього в матеріалах наявна довідка МСЕК № 097073 та посвідчення серії НОМЕР_3 виданих на ім`я ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній є інвалідом ІІ групи з дитинства (загальне захворювання), що дає підстави для безперешкодно перетину державний кордон України в законний спосіб.
З огляду на викладене, вбачається сумнівним той факт, що ОСОБА_1 знаходячись близько 1000 м, від лінії державного кордону намагався незаконно перетнути кордон.
Із приписів ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.
Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, недоведена та не може бути встановлена судом.
Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, тому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 204-1 ч.2, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суд,-
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: С.В.Кодінцева