Справа № 529/863/25
Провадження № 3/529/335/25
ПОСТАНОВА

іменем України

25 листопада 2025 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення які надійшли з СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 22.09.2025, близько 13 год. по вул. Центральній в с. Слиньків Яр Полтавського району Полтавської області, керував скутером Вайпер, реєстраційний номер відсутній, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, біле обличчя, жвавість мови). Від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджується відповідною розпискою про вручення судової повістки. Заяв чи будь-яких клопотань суду не подав.

Враховуючи приписи ст.268 КУпАП та те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи, заяви про відкладення не подав, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та за відмову водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступною сукупністю доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 22.09.2025 серії ЕПР1 № 461708, відповідно до якого ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку;

- відеозаписами із відеореєстратора та нагрудної боді-камери поліцейського від 22.09.2025, на яких зафіксовано керування скутером ОСОБА_1 (відеозапис 14 год. 32 хв.), пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису, що на за питання працівника поліції про те, чи не вживав ОСОБА_1 наркотичних засобів останній відповів, що він наркозалежний та наркотичні засоби вживає систематично і того дня також їх вживав. При перевірці працівником поліції зіниць ОСОБА_1 такі не реагують на світло.

Крім цього, з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а вже по дорозі до такого у службовому автомобілі поліції відмовився від такого проходження.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними доказами.

В той же час, як вбачається з довідки наданої СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутнє.

Згідно Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами коли винна особа взагалі не має такого права.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вище викладене, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його винність у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, тому приходжу до висновку про необхідність призначення йому адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпП без позбавлення права керування, оскільки у ОСОБА_1 відсутнє таке право.

Відповідно до Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави

Керуючись статтями 23, 33, 280, 283 КУпАП

ухвалив:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафа в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн без позбавленням права керування транспортними засобами.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення - ч.1 ст.307 КУпАП.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя Л.Є. Петренко