ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3002/25 Справа № 933/653/25 Суддя у 1-й інстанції - Попович І. А. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Кучевасової А.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Кравчуна Д.В.,

апеляційну скаргу адвоката Кравчуна Д.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2025 року встановлено, що 01.09.2025 року, о 12:40 год., у с. Зелене, дорога Зелене - Новобахметьєво, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 днз НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від продуття газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу відмовився, проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис бк 13. Від керування т/з відсторонений, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Кравчун Д.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вказана постанова є неправомірною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, та не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що з матеріалів справи та відеозаписів вбачається що поліцейські не назвали жодної причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , тому всі подальші дії працівників поліції є неправомірні.

Звертає увагу, що згідно з матеріалами справи, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби. Вказані обставини дають підстави вважати, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведений не уповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Порядку № 32 та вимог ст.266-1 КУпАП, а отже вважається недійсним.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками Національної поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_1 , у якого нібито було виявлено ознаки сп?яніння.

Одночасно звертає увагу суду, у зв`язку з тим що права ОСОБА_1 були порушені, він самостійно протягом 2-х годин звернувся до Військової служби правопорядку ЗСУ для проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння. Згідно огляду на спеціальному технічному приладі «АлкотонМ» від 01.09.2025 р., результат огляду 0.00 % проміле, що вбачається з чеку «Алкотон-М» та Акту огляду на стан сп?яніння проведений ВСП з залученням свідків, що знаходиться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, наполягає, що ОСОБА_1 не перебував стані алкогольного сп?яніння.

Зазначає, що в матеріалах цієї справи містяться відеозаписи, які отримані в порушення Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС 18.12.2018 року №1026, а саме, співробітник поліції здійснював відеозапис не безприривно.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом 01.09.2025 об 12 год. 40 хв. Відеозапис починається 01.09.2025 об 12 год. 58 хв. Один із відеозаписів (CAM-900 0198.MP4) починається об 13 год. 18 хв., закінчується об 13 год. 23 хв., а наступний відеозапис (CAM-617 0199.MP4) починається вже об 14 год. 16 хв., тобто відсутньо майже 53 хвилини відеозапису. Тобто, відсутня безперервність відеозапису та пряма невідповідність з даними протоколу про адміністративне правопорушення. Наявний в матеріалах відеозапис отриманий в порушення вищевказаної Інструкції, жодним чином не відображає фактичних обставин справи.

Наголошує, що враховуючи вишевикладене, відеозапис який наявний в матеріалах справи як доказ є недопустимим та не достовірним.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Кравчун Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керувала транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від продуття газоаналізатора «Драгер 6810» на місці зупинки транспортного засобу відмовився, проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис бк 13. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 440292 від 01.09.2025 року, який містить відомості про те, що 01.09.2025 року, о 12:40 год., у с.Зелене, дорога Зелене - Новобахметьєво, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 днз НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від продуття газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу відмовився, проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис бк 13. Від керування т/з відсторонений, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.4).

У протоколі свідків не зазначено, є посилання на здійснення відеозапису на технічний засіб № 13. Протокол містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомлення про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Олександрівському районному суді Донецької області. ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень. Посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 22.04.2017 року, вилучено та видано тимчасовий дозвіл. Протокол підписаний працівником поліції та ОСОБА_1 (а.с.4).

01.09.2025 року, о 12:50 год., ОСОБА_1 виписано направлення до Краматорської ЛІЛ. У направленні зазначені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Відомості про отримання направлення ОСОБА_1 відсутні (а.с.6).

Керування автомобілем ВАЗ 21099 днз НОМЕР_2 передано іншій особі (а.с.8).

З довідки відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався, і має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 22.04.2017 року (а.с.9).

Відеозаписом, долученим до протоколу, що складається з 4 файлів:

- файл "CAM-013__0196" (12:58:59-13:08:58) містить відомості про те, що зупиняється автомобіль, до якого підходить поліцейський, який запитує водія, чи вживав водій алкогольні напої, на що водій відповідає "да, пиво". Поліцейський запитує, чи буде чоловік продувати Драгер на місці на що водій відповідає "ні", у медичному закладі в місті Краматорськ теж відмовляється проходити огляд. Поліцейський повідомляє, що від водія чути запах алкоголю. Поліцейський з водієм іде до службового автомобіля і починає складати матеріали. Поліцейський зазначає, що у водія тремтять руки, і зауважує "що мабуть було не пиво", на що водій відповідає "пиво". Під час спілкування у службовому автомобіля, поліцейський зазначає ОСОБА_1 , «давайте вийдемо з машини, бо я від перегару задохнусь». Роз`яснює водію його права, і переходить до складання матеріалів;

- файл "CAM-013__0197" (13:08:58-13:18:57) містить відомості про продовження подій. Після складання матеріалів, поліцейський оголошує, що відносно водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій підписує документи, отримує копію протоколу;

- файл "CAM-013__0198" (13:18:59-13:24:00) містить відомості про те, що поліцейський виписує водію тимчасовий дозвіл на право керування тз, повідомляє водія про відсторонення від керування та призупинення відеозапису;

- файл "CAM-013__0199" (14:16:16-14:17:07) містить відомості про передачу автомобіля іншому водію.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 01 вересня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.

На відеозаписах зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінив в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку судом першої інстанції, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції. Так, суд вважає такий довід необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозаписі чітко вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, перебував на водійському сидінні. Після виходу з водійського місця на запитання поліцейського, чи чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_1 відповід «пиво» відеозапис «CAM-013__0196», починаючи з 0:00:07.

Посилання захисника, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять вказівки на передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу, та на те, що на відеозаписах поліцейські не озвучують жодної причини зупинки, що є наслідком визнання всіх доказів недопустимими, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки зазначене не впливає на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та доведеності його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того апеляційний довід про незаконність зупинки ОСОБА_1 суперечить доводу про недоведеність факту керування останнім транспортним засобом.

Звертаю увагу на те, що згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В силу приписів п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертаю увагу, що незгода водія з причиною зупинки, при тому, що водій вже зупинився та почав спілкування з працівниками поліції, не може бути наслідком визнання недопустимими доказів винуватості за ст. 130 КУпАП, оскільки в силу приписів ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Після дослідження доказів, наявних в матеріалах цієї справи в їх сукупності, встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування працівник поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про які поліцейський повідомив водію та запропонував пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. З метою виконання покладених на поліцейського законодавством завдань в межах наданих повноважень у зв`язку із виявленням адміністративного правопорушення, поліцейський на законних підставах склав адміністрований матеріал відносно ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою ВСП саме в порядку ст. 266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Відсутність в матеріалах цієї справи будь-якого фіксування повідомлення працівниками поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, ні є тими підставами, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стороною захисту на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції в установленому законом порядку з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що судом були дослідженні докази, долучені стороною захисту під час судового розгляду, а саме:

-роздруківку з приладу № 00283 «Алконт» та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння № 8108 від 01.09.2025 року. Відповідно до тесту на алкоголь від 01.09.2025 року № 8108, о 14:18 результат тестування ОСОБА_1 склав 0.00 % проміле.

Відповідно до Акту 8108 від 01.09.2025 року, огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка що не відповідає обстановці. Результат огляну на стан сп`яніння: проба негативна 0.00 % проміле від 01.09.25 р. № 8108 (а.с.21-23).

Звертаю увагу, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому порядку, а не в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, вважаю що вимоги законодавства не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, під час апеляційного розгляду не було встановлено таких обставин, які б не давали ОСОБА_1 можливості пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Тож, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп?яніння у ВСП перебувають за межами інкримінованого йому у протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і жодним нормативно-правовим актом не передбачені.

Дані докази суддя обгрунтовано розцінив як такі, що подані з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки згідно роздруківки з приладу № 00283 «Алконт» ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння 01.09.2025 року о 14:18 год., в той час, як вбачається з відеозапису «CAM-013__0199», ОСОБА_1 о 14:17 год. перебував з працівниками поліції під час передачі автомобіля іншій особі.

Окрім того, відповідно до Акту 8108 від 01.09.2025 року, який долучений ОСОБА_1 , його огляд був проведений офіцером тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка що не відповідає обстановці.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кравчуна Д.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто доадміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин