ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6633/25 Номер провадження 33/814/1008/25Головуючий у 1-й інстанції Айдаєв Р. З. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Чальцева Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою, АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 КУпАП, на підставі статті 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 412431: 04 серпня 2025 року о 16:35 год у м. Полтава, вул. Клінкерна, буд. 6 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Клінкерна зі сторони пров. Силікатний не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлову опору.

Внаслідок пригоди транспортний засіб та опора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушивши вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 412399: 04 серпня 2025 року о 16:35 год у м. Полтава, вул. Клінкерна, буд. 6 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд на електроопору та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), місце пригоди залишив.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушивши вимоги пункту 2.10а ПДР України,вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, яку підписав захисник адвокат Зачепіло З.Я.

В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувано постанову судді суду першої інстанції, а провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Стверджує, що показання свідків та відеозапис є не належний доказом, оскільки працівники поліції порушили вимоги інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Чальцев Д.В. апеляційну скаргу підтримали та просили скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

В апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 06 жовтня 2025 року, а участі у розгляді справи ні він ні його захисник не приймали.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно зі статті 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду підлягає поновленню.

Щодо оскаржуваної постанови

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Предметом будь-якої ДТП є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пункту 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом 2.10 в ПДР України визначено, що водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди

Відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Отже, умовою відповідальності за вказаними нормами є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями, а також залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, які були досліджені судом першої інстанції в повному обсязі, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги

Твердження скаржника, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заслуговують на увагу з огляду на нижче наведене.

З матеріалів справи вбачається, що відеозапис наданий працівниками поліції розпочинається зі спілкування ОСОБА_1 біля гаражу де припаркований автомобіль.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення маються показання свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6-8) які вказали, що близько 16:35 год у м. Полтава по вул. Клінкерна, 10 автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 збив електроопору та зник у невідомому напрямку. У цей час тротуаром рухались діти та інші пішоходи.

Тобто, показання свідків є достатнім доказом, як факту ДТП за участі автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження дорожньої споруди, так і факту залишення водієм автомобіля Renault місця ДТП.

Дійсно, з відеозапису вбачається, що спочатку ОСОБА_1 вказує, що він не керував автомобілем, та не вчиняв ДТП, але о 19:02 год зазначає «я ще дві зіб`ю»; о 19:07 год говорить «я можу поміняти опору»; о 19:19 год ОСОБА_1 , після проголошення змісту протоколу про вчинення ДТП, вину визнав повністю.

Отже, доводи, наведені у апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та не вчиняв ДТП спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Посилання апелянта, що показання свідків є неналежним доказом не заслуговують на увагу, оскільки, зі змісту їх пояснень вбачається, що останні були попереджені про кримінальну відповідальність перед наданням пояснень, іх пояснення логічні та узгоджуються з іншими матеріали справи і, в сукупності, дають змогу встановити в діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, а та обставина, що на відеозаписі працівників поліції не зафіксовано відібрання їх пояснень не дає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 8 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція) передбачено, що якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу патрульної поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП, що, в даному випадку було зроблено працівниками поліції.

Суд апеляційної інстанції констатує, що схема місця ДТП містить відомості про безпосереднє місце ДТП з прив`язкою до назв вулиці, номера будинку та позначення місця наїзду на опору під №1, місцезнаходження гаража ОСОБА_4 , напрямку руху автомобіля, дорожніх умов, погодних умов, стану дорожніх споруд, засобів регулювання руху. За цією ж схемою автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав пошкодження у вигляді розбитого переднього бамперу та решітки. Відсутність детального опису та фото- відео- фіксації пошкоджень є наслідком заборони ОСОБА_1 проникнення до приміщення гаража, який є приватною власністю із відповідним правовим режимом.

Дійсно, суд апеляційної інстанції погоджується, що відеозапис не відображає всіх подій, вчинення правопорушень та фіксації його слідів, при цьому, в контексті статті 251 КУпАП, дає можливість встановити обставини вчинення правопорушення в сукупності з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Висновки суду

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП та кваліфікація його дій є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статей 33, 36 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль