Справа № 577/6792/25
Провадження № 3/577/2035/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2025 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Кравченко В.О., за участю адвоката Іванцова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетірка Червоноармійського району Житомирської області, мешканця в АДРЕСА_1 , гр. України, ФОП працює зубний лікарь, паспорт НОМЕР_1 , виданий Конотопським МВ УМВС 16.03.2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

25.10.2025 року о 18:32 год. ОСОБА_1 в м. Конотоп по вул. Богдана Хмельницького, біля будинку № 93, керуючи автомобілем DACIA LOGEN, д.н.з. НОМЕР_3 , на порушення п. 2.3.б ПДР України, здійснюючи рух заднім ходом не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною і допустив зіткнення з електровелосипедом належним потерпілому ОСОБА_2 , внаслідок чого велосипед отримав механічні пошкодження. Після скоєного ДТП ОСОБА_1 самовільно залишив місце пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10.а ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачені:

- ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу;

- ст. 122-4 КУпАП залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди до якої він причетний.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493922 від 25.10.2025 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин, мовою оригіналу: «25.10.2025 року о 18 годині 32 хвилини в м. Конотоп по вул. Богдана Хмельницького, 93 водій ОСОБА_1 керував т.з. Дача Логан, д.н.з. НОМЕР_4 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя від проходження огляду відмовився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора драгер на місці зупинки та в медичному закладі Конотопської ЦРЛ, чим порушив п. 2.5. ПДР України».

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно у вказаний день та час, біля магазину по вул. Богдана Хмельницького в м. Конотоп, керуючи автомобілем DACIA LOGEN і рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з електровелосипедом належним потерпілому ОСОБА_2 внаслідок чого велосипед отримав пошкодження. Оскільки останній майже одразу викликав поліцію, то злякавшись, він покинув місце пригоди. У подальшому, через деякий час, йому зателефонували працівники поліції, які прибули на виклик потерпілого, і запропонували підійти до місця ДТП, що і було зроблено. Запевняє, що того дня спиртних напоїв не вживав і був тверезий, а відмовився пройти відповідне обстеження на стан сп`яніння, оскільки вже не керував автомобілем і вважав, що така пропозиція є незаконною. Отже, визнає себе винним за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП і заперечує перебуванню у стані сп`яніння під час ДТП та кваліфікації його дій ще й за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Іванцов А.В., не спростовуючи скоєння його підзахисним ДТП та залишення останнім місця пригоди, подав клопотання про закриття провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП обґрунтовуючи відсутністю доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння. При цьому звернув увагу, що у складеному за ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінпротоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився. Проте, долучений відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 пішки прибув до місця пригоди вже на виклик поліцейських, а відтак складений протокол не відповідає встановленим обставинам та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.

Потерпілий ОСОБА_2 звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, будь-яких претензій до ОСОБА_1 не має, матеріальна та моральна шкода відшкодована в повному обсязі.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши представлені докази суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись водночас принципом верховенства права.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію у національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

За ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто у такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Із представлених доказів видно, що 25.10.2025 року близько 18:32 год., біля будинку № 93 по вул. Богдана Хмельницького в м. Конотоп, за участю ОСОБА_1 , який керував автомобілем DACIA LOGЕN, д.н.з. НОМЕР_3 , відбулась дорожньо-транспортна пригода під час якої електровелосипед зазнав пошкоджень. Після чого ОСОБА_1 самовільно покинув місце пригоди до якої був причетний.

Дані обставини не спростовуються стороною захисту і підтверджені належними та допустимими, як то адмінпротоколами складеними за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, схемою ДТП, письмовими поясненнями потерпілого, представленим відеозаписом на якому ОСОБА_1 визнає вчинення ним зазначених правопорушень за обставин викладених в адмінпротоколах.

Отже, ОСОБА_1 повинен понести відповідальність за скоєні правопорушення.

Разом з тим, суд погоджується з доводами адвоката Іванцова А.В. про відсутність доказів на підтвердження правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок зроблений виходячи із такого.

Частина ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, обов`язковою умовою притягнення до відповідальності за вказаною нормою є доведеність керування транспортним засобом особою з ознаками алкогольного сп`яніння і відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому дані обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, відтак при розгляді справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП суди повинні застосовувати рішення ЄСПЛ, ухвалені за результатами розгляду справ, в яких заявників було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі національного законодавства.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Отже, якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Тому необхідність дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо є обов`язковою умовою для використання у подальшому цього процесуального документа в якості доказу.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст. 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Так, у справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Беззаперечно адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер та максимально наближає адміністративні стягнення до кримінальних покарань.

У справі «Михайлова проти України» Європейський Суд зазначає, що з огляду на суворість покарання адміністративне провадження як те, що здійснювалося щодо заявниці у цій справі, має розглядатися як «кримінальне» для цілей Конвенції та протоколів до неї (див. рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, пункт 55, від 06 вересня 2005 року) і, отже, із залученням гарантій статті 6 Конвенції та, відповідно, гарантій ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

У рішенні по справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08, пункти 51-84, від 20 вересня 2016 року, Суд встановив порушення принципу безсторонності в провадженні у справі про адміністративне правопорушення щодо заявника, вказавши, що суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження ч. 1 ст. 130 КУпАП суду автором протоколу представлені такі докази: адмінпротокол серії ЕПР 1 № 493922 від 25.10.2025 року, у якому зазначено про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмова останнього на місці зупинки пройти відповідне обстеження з використанням газоаналізатора Драгер, або в медичному закладі; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який не проводився; направлення на медичний огляд на стан сп`яніння до Конотопської ЦРЛ.

Проте, із представленого відеозапису видно, що до місця ДТП ОСОБА_1 прийшов пішки після телефонного дзвінка працівника поліції, тобто на час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не міг бути зупинений поліціантом про що зазначено у наведеному процесуальному документі.

Відтак, не доведений сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмова останнього пройти обстеження на стан сп`яніння, що є обов`язковими ознаками для притягнення до відповідальності за наведеною нормою.

Слід також зауважити, що про стан сп`яніння ОСОБА_1 під час ДТП не вказує і потерпілий у наданих письмових поясненнях.

З огляду на викладене провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу інкримінованого правопорушення.

Керуючись: ст.ст. 122-4, 124, 130, 247 ч.1 п.1, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за статтями 122-4, 124 КУпАП та призначити наступні стягнення:

- за ст. 124 КУпАП штраф у розмірі 850 грн.;

- за ст. 122-4 КУпАП штраф у розмірі 3400 грн.

На піставі ст. 36 КУпАП остаточно визначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (рахунок отримувача - UA0018001, отримувач коштів ГУК у Сумській обл/Сумська обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) - 899998, призначення платежу 21081300, код класифікації доходів бюджету адміністративні штрафи, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (ст. 308 КУпАП).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: В. О. Кравченко