Справа №504/1022/25
Провадження №3/504/737/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2025р. поліцейським 1 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Нападовським Б.Ю. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №259289, згідно якого 21.02.2025р. о 08:00 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога 21 км +700 м., ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz A170 CDI», н/з НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд зі згоди водія проводився у закладі охорони здоров`я КНП ООМЦПЗ ООР, висновок 00420 від 24.02.2025р. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що якось він зробив зауваження співробітнику поліції, чим нажив собі ворога. Тому, кожного разу коли він керує транспортним засобом, його зупиняють та проявляють упереджене ставлення. Дійсно в зазначений день та час він керував транспортним засобом, під час чого був зупинений співробітниками поліції. На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння він спочатку відмовився, бо поспішав, однак потім коли зрозумів, що вже не встигає, вирішив пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. З висновком за результатом проведеного огляду не погоджується. Скарги на дії співробітників поліції він не подавав.

Захисник-адвокат Бабков В.Д. надав клопотання про закриття провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, в якому вказав, що медичний огляд було проведено до спливу 2 годин, що на підставі ч.5 ст.266 КУпАП робить процедуру огляду особи на стан наркотичного сп`яніння недійсною (відповідно до протоколу керував о 08:00 год., хоча факт зупинки зафіксований боді камерою о 07:00 год., а медичний огляд розпочато о 10:20 год.). Матеріали справи не містять письмового направлення до медичного закладу МОЗ України на предмет встановлення ознак наркотичного сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду складається за результатом медичного огляду, зміст висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі у присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться відмітка у висновку. Водночас, матеріали справи не містять доказів виконання зазначених вимог законодавства під час складання висновку щодо результатів медичного огляду. Крім того, при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, на його думку, було застосовано вимірювальну техніку, на використання якої у експертної установи відсутні дозвіл та сертифікат МОЗ, що робить висновок недійсним (відповідь на його адвокатський запит не надійшла). Захисник вважав, що діюча практика медичних закладів МОЗ України при виконанні покладених на них обов`язків по встановленню наявності перебування водіїв у стані наркотичного сп`яніння, з ціллю зменшення вартості та часу експертних досліджень, звелася до застосування недорогих експрес тестів виробництва країни Китай, які не відрізняють наркотичних речовин від деяких лікарських препаратів та деяких харчових продуктів або харчових добавок, зважаючи на продаж в магазинах України харчових продуктів імпортного виробництва із вмістом канабісу. За таких життєвих реалій вкрай необхідно медичним закладам МОЗ України при встановленні перебування у стані наркотичного сп`яніння встановлювати саме кількісні показники наркотичних сполук, виявлених в організмі водія та наукового обґрунтування можливості їх впливу на час реакції та на протязі якого часу.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2,4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №259289 від 01.03.2025р.;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000420, складеного 21.02.2025р., заповненого 24.02.2025р., згідно якого станом на 21.02.2025р. 10:20 год. ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння;

-повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 21.02.2025р.;

-даними рапорту поліцейського УПП в Одеській області Нападовського Б. від 01.03.2025р.;

-відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено факти, викладені, в протоколі про адміністративні правопорушення;

Зокрема, за результатом дослідження відеозапису події, долученого до матеріалів справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу на блокпосту під керуванням водія ОСОБА_1 , після того як у співробітників поліції виникла підозра щодо перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Разом із тим, останній спочатку відмовився від проходження огляду, вочевидь затягуючи час, внаслідок чого співробітниками поліції було розпочато процедуру оформлення відмови від проходження огляду, однак потім ОСОБА_1 все ж таки погодився на проходження огляду в медичному закладі. З врахуванням викладеного та поведінки самого ОСОБА_1 суд відхиляє доводи захисника-адвоката про те, що медичний огляд було проведено з порушенням 2-годинного строку.

Відсутність в матеріалах справи направлення для проведення огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, не впливає на ступінь доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу, де проходив процедуру огляду.

Суд надає критичну оцінку поясненням ОСОБА_1 про те, що співробітники поліції мають до нього упереджене ставлення, оскільки, як встановлено, останній з жодними заявами/скаргами з цього приводу до компетентних органів не звертався, водночас згідно Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції поліцейський, керуючись суб`єктивним критерієм сприйняття щодо перебування особи в стані сп`яніння на підставі виявлення ним відповідних ознак такого сп`яніння, вирішує питання про проведення огляду.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000420 від 24.02.2025р., підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння в момент керування транспортним засобом. Підстав не довіряти результатам проведеного огляду немає, так само і засобам вимірювальної техніки, що використовувалися при дослідженні.

Всі надані суду докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини справи.

Таким чином, суд розцінює позицію захисника-адвоката Бабкова В.Д. як спосіб захисту, обумовлений прагненням ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан