Справа № 456/4934/25
Провадження № 3/456/1916/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

24 листопада 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Валовін Ю. В. , розглянувши матеріали, які надійшли зі Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 441781 від 02.09.2025, ОСОБА_1 о 19:09 за адресою м. Стрий, вул. Вітовського, 29, Стрийського району Львівського області, керуючи транспортним засобом марки ChevroletEpicaд.н.з. НОМЕР_1 не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9.б ПДР не виконання водіями вимог про зупинку, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 441791 від 02.09.2025, ОСОБА_1 о 19:09 за адресою м. Стрий, вул. Вітовського, 29, Стрийського району Львівського області, керував транспортним засобом марки ChevroletEpicaд.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння водій відмовився, чим порушив п. 2. 5. ПДР - Відмова особи, яка керує Т3, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 441791 від 02.09.2025, ОСОБА_1 о 19:15 за адресою м. Стрий, вул. Вітовського, 29, Стрийського району Львівського області, не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції за одяг, поводився зухвало та нахабно, та лаявся нецензурною лайкою, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Матеріали про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185КУпАП надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області до Стрийськогоміськрайонногосуду Львівської області 02.09.2025 року, після чого невідкладно у встановленому порядку були розподілені головуючому судді Валовін Ю. В.

Оскільки ст. 36 КУпАП визначено можливість накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Валовін Ю. В. на дату розгляду справи 24.11.2025 року було об`єднано названі справи в одне провадження із присвоєнням об`єднаній справі єдиного унікального номера 456/4934/25 та номеру провадження 3/456/1916/2025.

10.06.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Михавківим І. В. подано до суду клопотання, в якому останній просить провадження в справі щодо всіх трьох правопорушень закрити з причин відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Свою позицію обґрунтовує наступним.

Щодо протоколу серії ЕПР1 № 441781 від 02.09.2025 про вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, вказує, що вимоги про зупинку транспортного засобу, за допомогою проблисковихмаячків синього та червоного кольору працівниками поліції не було подано. На долученомудо справи відеозаписі з реєстратора транспортного засобу не зафіксовано вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як на записах відсутні, як проблискові маячки синього та червоного кольору, так і звукові сигнали.

Щодо протоколу серії ЕПР1 № 441791 від 02.09.2025 про вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, вказує, що в супереч встановленому порядку, вимоги про проходження на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі не було озвучено. Вказана обставина підтверджується відеозаписом з бодікамери працівника поліції. Таким чином вважає, що працівниками поліції грубо порушено абз. 2 п. 5, п. 6, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншогосп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103. Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Щодо протоколу серії ЕПР1 № 441791 від 02.09.2025 про вчинення правопорушення за ст. 185 КУпАП, вказує, що в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі не розкрито об?єктивну сторону зазначеного в ньому правопорушення, а саме: які саме дії ОСОБА_1 були вчинені, що являють собою злісну непокору вимозі поліцейського.

Заслухавши позицію захисту, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність складу та події правопорушення в матеріалах про адміністративні правопорушення, виходячи з таких підстав.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимогст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Нормативно-правове регулювання та висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 3.2. ПДР у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Відповідно до п. 2.4. на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

В п. 8.9. зазначено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) гучномовного пристрою;

г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Сукупний аналіз вказаних норм свідчить, що увімкнення проблискового маячка червоного та синього кольорів та (або) спеціального звукового сигналу є підставою для зупинки транспортного засобу, водночас, така вимога повинна бути виконана з дотриманням правил зупинки що визначені ПДР.

В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення вказано, що обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зафіксовано на технічний засіб відеозапису №133, 144. Водночас, долучений до матеріалів вказаної адміністративної справи відеозапис з реєстратора транспортного засобу хоч і містить факт слідування працівниками поліції за транспортним засобом ОСОБА_1 , проте жодного звукового чи світлового сигналу на ньому не зафіксовано.

В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 вказав що зі змістом останнього не згідний.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.Рапорт працівника поліції також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Свідчення працівника поліції відображені у рапорті, не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі № 489/4827/16-а.

Також, суд враховує приписи ст. 255 КУпАП, в якій визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а орган який здійснює розгляд справи оцінює ці докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності.

Таким чином, з огляду на наведене нормативно-правове регулювання та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Нормативно-правове регулювання та висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП є водій транспортного засобу, а суб`єктивна сторона названого правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Об`єктивна ж сторона названого правопорушення полягає, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як бачимо, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає відмову від проходження не будь якого огляду, а детально регламентованого. Для дотримання цієї умови сам огляд так і відмова повинні проводитись та оформлюватись у відповідності до певного порядку.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: -поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); -лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

В п. 4, 5 Інструкції № 1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 6 Інструкції).

В пункті 10 вказано, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

В супереч наведеним нормам, з долученого до матеріалів справи відеозапису з портативних бодікамер працівників поліції № 133 та 144 судом встановлено, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав та порядку застосування спеціального технічного засобу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. На відео відсутнє складання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння як і направлення на проходження огляду в медичному закладі.З долученого відеозапису вбачається, що працівниками поліції пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була озвучена ОСОБА_1 в медичному закладі, куди його було доставлено після затримання до вказаного моменту будь-якої пропозиції не було озвучено.

З огляду на наведене, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольногосп`яніння, а відтак і складу правопорушення передбаченого вказаною статтею.

Нормативно-правове регулювання та висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно із п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

З протоколу серії серії ЕПР1 № 441791 від 02.09.2025, в описі складу адміністративного правопорушення вказано невиконання ОСОБА_1 неодноразового законного розпорядження про припинення правопорушення. Водночас не розкрито ні змісту такого правопорушення, ні змісту розпорядження працівника поліції щодо його припинення (в який спосіб і що саме особа мала виконати для його припинення). Відсутня вказана інформація і на долученому відеозаписі з портативної боді камери працівника поліції, як і відсутня агресивна поведінка, шарпання та нецензурна лайка зі сторони ОСОБА_1 .

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, а відтак і складу та події правопорушення передбаченогоданою статтею.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суд звертає увагу, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. TheUnitedKingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява№ 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принципindubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно із пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У справі«ПоліОдріЕдвардспротиОб`єднаногоКоролівства» (PaulandAudreyEdwards v. TheUnited · Kingdom), рішення від 27 жовтня 2004 року, заява № 46477/99, Європейський Суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, MessegueandJabardov.Spain), рішення від 06 грудня 1998 року, заява № 10590/83, Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04, ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак суд, враховуючи все наведене вище, у відповідності до положеньстатей 251-252 КУпАП, з урахуванням положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатих провадженьв справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП.

Окремо, суд враховує, що пунктом 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» таст. 40-1 КУпАПвизначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст.284та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст. 23, 33, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження: справу № 456/4934/25, провадження № 3/456/1916/2025про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справу № 456/4936/25, провадження № 3/456/1917/2025 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та справу № 456/4937/25, провадження № 3/456/1918/2025 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185КУпАП.

Справі присвоїти номер № 456/4934/25, провадження № 3/456/1916/2025.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу та події- адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та проголошено 28.11.2025.

Копію постанови після виготовлення повного тексту надіслати на адресу всіх учасників.

Суддя Юлія ВАЛОВІН