Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1551/25
Провадження № 3/382/738/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., при секретарі Матвієнко Ю. Л., за участю захисника Полянської С. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До суду від ВП № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 394885 від 18.07.2025 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказано, що 18.07.2025 року о 00 год 56 хв в м. Яготин по вул. Привокзальна, 1, особа керувала ТЗ Форте РХ без н/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі у відповідності до положень п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення відповідальність якого передбачена за ст. 130 КУпАП. Подала відповідне письмове клопотання, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 вину не визнає, адміністративне правопорушення не вчиняв і ніяк не міг порушити ПДР так як не керував будь-яким транспортним засобом взагалі, не був зупинений поліцейськими, не керував і не міг керувати транспортним засобом в стані сп`яніння, не отримував законну вимогу пройти огляд на стан сп?яніння, не відмовлявся від проходження огляду, в процесе спілкування з поліцейськими став жертвою їх свавілля та протиправної поведінки відносно нього. З протоколом серії ЕПР 1 № 394885 не згоден, вину за ст. 130 КУПАП не визнає в повному обсязі та просить закрити справу ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Також пояснює, що 18.07.2025 року, в м. Яготин, по вул. Привокзальній пішки направлявся додому коли до нього підійшов поліцейський з провокативними питання щодо нібито керування ним транспортним засобом та ще і у стані сп?яніння. Потім підійшли інші поліцейські та почали спонукати його на відмову від проходження огляду на стан сп?яніння на що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а неодноразово пояснював, що не був за кермом, не є водієм, поліцейські просто підійшли до пішохіда, але вони його не слухали і просто вирішили скласти на нього протокол за ст. 130 КУПАП. Через деякий час почали вимагати, щоб він знайшов водія на транспортний засіб, який йому не належить та їм не керував нібито відстороняючи його від керування, на, що він пояснював, що не керував і його немає від чого відстороняти. Права йому не роз?яснювались і він не знав, що має право скористатися адвокатом опинившись сам на сам з поліцейським свавіллям. Через деякий час йому прийшла повістка з суду про розгляд його справи. В матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення; наявний в матеріалах справи нібито Протокол є неправильно складеним у розумінні ст. 278 КУпАП; Протокол не відповідає Додатку 1 до Інструкції 1376; Протокол не складено на спеціальному бланку відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції 1376 та складено з порушенням п. 1 розділу І Інструкції 1376; Протокол містить дописи; Протокол не є підставою для притягнення до відповідальності згідно п. 27 Пленуму ВСУ, зокрема через відсутність зазначених дій щодо ухилення ОСОБА_1 від огляду та складений без підпису двох свідків. Захист наголошує на відсутності суб?єкту адміністративного правопорушення - ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Відповідно до ст. 130 КУпАП, відповідальність наступає за керування в стані сп?янінням або відмова водіями від проходження медичного огляду на стан сп?яніння на цьому також наголошує Пленум ВСУ - відповідальність за ст. 130 несуть особи які керують і керування це рух транспортного засобу. Таким чином, суб?єктом даного адміністративного правопорушення є - водій, який керує транспортним засобом. Який відсутній за матеріалами справи. Згідно ст. 251 КУпАП поліція має обов?язок збирання доказів винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доказів керування, руху транспортного засобу та виконання функцій водія саме ОСОБА_1 та доказів законності/дійсності огляду на стан сп?яніння. Захист наголошує, на відсутності в матеріалах справи доказів винуватості та взагалі події адміністративного правопорушення, що знаходять своє підтвердження в Поясненнях особи, яка притягується до відповідальності та матеріалами справи: відсутності руху будь-яких транспортних засобів; існування транспортного засобу, який вказаний в протоколі; керування будь-яким транспортним засобом; зупинки поліцейськими транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та будь-якого транспортного засобу; відсутності доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; відсутності руху транспортних засобів; відсутності доказів законної вимоги поліцейського про зупинку нібито тз під нібито керуванням ОСОБА_1 ; відсутності порушень ОСОБА_1 ПДР; відсутності свідків про, що зазначено в Протоколі в п. 9; відсутності виявлення ознак; відсутності законної пропозиції пройти огляд відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції 1452; наявні докази поліцейської провокації та відмову від проходження огляду; відсутній акт огляду; докази скоєння адміністративного правопорушення- Відмова від проходження огляду о 00 год 56 хв -відсутні; відсутні докази порушення п. 2.5 ПДР взагалі; відсутня законна Пропозиція пройти медичний огляд; відсутня відмова від проходження медичного огляду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 показав, що від працює інспектором у Відділенні поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Показав, що під час добового чергування та патрулювання у комендантську годину його екіпажем було зупинено ОСОБА_1 . Він рухався по вул. Київська. Повертав на вулицю Привокзальна. Вони надали звуковий сигнал та ввімкнули проблискові маячки. Після цього дана особа зупинилися та встала з мотоцикла та відійшла від мотоцикла приблизно на 2-3 метра, який був заведений. Свідок підійшов до нього та почав встановлювати особу. Крім цього, у ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти тест на алкогольне сп`яніння на місці, в лікарні або відмовитись. На що він відмовився від проходження огляду. Далі водія було відсторонено від керування. Також він відмовився від ознайомлення з матеріалами. Потім приїхав брат, написав розписку, що він забирає транспортний засіб. Точної дати не пам`ятає, це було приблизно 4-5 місяців назад. Вони рухалися позаду, хто точно їхав на мотоциклі вони не знали. Даний транспортний засіб не зникав з їхнього полі зору. Також на запитання захисника повідомив, що ознаки у ОСОБА_3 виявлялися, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя нечітка мова та хода. Потім було запропоновано пройти огляд на місці, в лікарні або відмовитись. Але ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в якій саме формі не пам`ятає. Зазначив, що якщо він запропонував пройти огляд і потім склав протокол, значить він відмовився. Зазначив. Що не пам`ятає чи ОСОБА_3 казав що не керував транспортним засобом. Чи складений акт і направлення точно не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала, що у Відділенні поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. 18.07.2025 року вони перебували на добовому чергуванні, в нічний нас під час патрулювання рухалися по вул. Київська та був помічений транспортний засіб, мотоцикл здається, без номерного знаку та на водію даного транспортного засобу був відсутній мотошолом. Особа була зупинена шляхом ввімкнення проблискових маячків та звукового сигналу. Водій даного транспортного засобу зупинився і став неподалік свого нього, при цьому двигун мотоцикла працював. ОСОБА_3 був один, інших осіб не було. Все відбувалося в їхньому полі зору. Спочатку він не хотів називати свої дані, усіляко ухилявся, а потім під час спілкування у нього були виявлені ознаки сп`яніння. В подальшому вказаній особі було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, в медичному закладі або відмовитися. Він постійно говорив, що то керував, то не ні, а потім відмовився. Потім інспектором було повідомлено йому, що відносно нього буде складено протокол. Хто перший підійшов до ОСОБА_3 точно не пам`ятає. Пропозицію робив і її напарник і вона неодноразово. Як саме запропонували пройти огляд, точно не пам`ятає. В подальшому було складено протокол за ст. 130 КУпАП, а також постанову за керування без шолому та незареєстрований транспортний засіб. Чи складався акт огляду точно не пам`ятає. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 не проходив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію захисника, покази свідків, суд вважає доведеними матеріалами справи наявність елементів складу правопорушення за ст. 130 КУпАП, а доводи сторони захисту такими, що підлягають відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в цілому підтверджується у своїй сукупності: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 394885 від 18.07.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.07.2025 року; заявою (розпискою) ОСОБА_5 від 18.07.2025 року в якій зазначено «Я, ОСОБА_5 зобов`язуюсь доставити мотоцикл мого брата ОСОБА_1 до мого місця проживання по АДРЕСА_1 , який перебував у стані а/с. Та не допускати його до керування»; копією постанови серії ЕНА № 5249553 від 18.07.2025 року (доказів оскарження чи скасування даної постанови матеріали справи не містять); довідкою про належність транспортного засобу в якій зазначено, транспортний засіб марки Форте РХ не зареєстрований; довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП; відеозаписами події долученого поліцейськими на ДВД-диску.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виходячи із наступного.

Як вбачається із відеозапису, транспортний засіб мотоцикл розташований на узбіччі проїжджої частини, двигун перебуває в робочоу стані, працює, фара увімкнена, задні червоні ліхтарі увімкнені та ОСОБА_1 стоїть неподалік даного транспортного засобу. Інших осіб окрім поліцейських та ОСОБА_1 немає. Далі на проміжку часу 0:02:40-0:02:42 поліцейський запитує «куди ви їхали?», на що ОСОБА_1 відповідає «додому». Відразу після цього ОСОБА_1 просить поліцейського відійти в сторону та говорить йому «помниш я тобі аудюху приганяв одтуда і сюда. Дай я, етот, доїду» (0:02:50-0:02:58). На що поліцейський відповів, що він з кимось помиляється та повідомляє, що ведеться безперервна відеофіксація. На що ОСОБА_1 говорить «я вибачаюсь».

Таким чином, відразу після початку спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 підтвердив факт свого керування безпосередньо до початку розмови з працівником поліції. При цьому, намагаючись пригадати якісь попередні відносини з поліцейським, просив надати йому можливість доїхати додому, тобто продовжити рух.

Після цього, поліцейський запитав у ОСОБА_1 чи має він посвідчення водія, на що останній відповів «нема». Далі на проміжку часу 0:03:28-0:04:20 запитує чи є в ОСОБА_1 посвідчення водія категорії «А», на що останній відповідає «єсть, ну я ж не їхав». На що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що він тільки що їхав та знов запитує чи є в нього посвідчення водія та технічний паспорт, на що ОСОБА_1 запитує «вимкнуть можна?» (камеру). На що поліцейський відповідає, що «вона транслюється на Київ та Бориспіль». Після цього ОСОБА_1 говорить «тоді я пішов». Далі поліцейський знов просить пред`явити посвідчення водія та представитись, на що ОСОБА_1 знов почав говорити що він «не водій», «не їхав». Далі на проміжку часу 0:05:29-0:05:35 ОСОБА_1 говорить «давай щоб я не бігав, по людські розійдемось, будь ласка. Ти хочеш щоб я зараз бігав, ти все рівно за мною бігать не будеш».

Тобто відразу після того як працівник поліції попросив у ОСОБА_1 посвідчення водія, останній відразу змінив свою поведінку та почав заперечувати факт керування.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № 5249553 від 18.07.2025. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що водій ОСОБА_1 оскаржував вказану постанову у встановленому законом порядку, а тому вона є законною.

Враховуючи викладене суд зазначає, що наявність постанови про адміністративне правопорушення про порушення правил ПДР з якою погодився ОСОБА_1 , оскільки її не оскаржив є свідченням того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом безпосередньо до початку розмови з працівниками поліції, як і визнання особою факту керування зазначеним транспортним засобом особою безпосередньо до початку розмови з працівниками поліції.

Оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу належного йому транспортного засобу, спочатку винав факт керування ним транспортним засобом, поліцейським були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, то доводи сторони захисту про неправомірність дій поліцейського і відсутність у ОСОБА_1 обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку є безпідставними.

При цьому суд також враховує, що, як вбачається із цього ж відеозапису, на проміжку часу 0:08:55-0:09:05 працівник поліції просить вимкнути двигун мотоцикла, після чого ОСОБА_1 підійшов до ввімкненого мотоцикла, вимкнув двигун та забрав ключі. На проміжку часу 0:11:40-0:11:49 ОСОБА_1 знов підійшов до мотоцикла та намагаючись замкнути його ключем, поліцейський повідомила йому, що необхідно відкотити транспортний засіб, на що ОСОБА_1 сказав «ви дозволяєте відкотити в сторону, замкнуть і піти».

Далі на відрізку часу 0:14:45-0:14:49 поліцейський запитав чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, на що останній відповів «да», поліцейський знов запитав «вживали?», ОСОБА_1 відповів «я, так». Після цього, поліцейський запитав чи буде ОСОБА_1 проходити тест на алкоголь, на що ОСОБА_3 відповів «чому?». На що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та назвав їх. Потім працівником поліції знов було запропоновано пройти огляд на алкогольне сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів «ні». Після цього поліцейський запитав «відмовляєтесь?» на що ОСОБА_1 відповів «чому відмовляєтеся, це автоматом іде 130? Я так не хочу».

При цьому ОСОБА_1 , змінивши свою повердінку та стверджуючи в подальшому що він не керував, разом із тим жодним чином не ідентифікував особу, яка за його твердженням керувала увімкненим транспортним засобом, а навпаки, його поведінка свідчила про те, що він поводив себе як володілець транспортного засобу, бажав змінити розташування транспортного засобу, вийняти ключі із замка запалення тощо.

Крім цього, як вбачається з відеозапису, в подальшому під час складання матеріалів відносно ОСОБА_1 на місце події прибув його брат, розписка про одержання ТЗ якого міститься в матеріалах справи. Однак, на відрізку часу 0:53:03-0:53:14, в контексті розмови поліцейських, ОСОБА_1 сів за кермо мотоцикла та поїхав з місця події, при цьому на відеозаписі чутно звук двигуна який віддаляється, разом із тим, жодних транспортних засобів, які б проїжджали місце події в цей час відсутні.

Далі на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів «ні», при цьому постійно стверджуючи що не керував. Потім поліцейський запитав чи буде ОСОБА_1 ознайомлюватися з протоколом, на що останній відповів «з чим саме, це 130?, ну я не керував, ну нашо воно мені нада».

Потім ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол. Крім цього, працівники поліції запитали в ОСОБА_1 чи є в нього водій який забере мотоцикл, на що ОСОБА_1 відповів «да». А також повідомили, що його відсторонено від керування.

З огляду на досліджений в судовому засіданні відеозапис з місця події, судом відхиляються доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 йшов пішки додому та до нього підійшли поліцейські з провокативними питаннями щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом нібито у стані сп`яніння, а також що транспортний засіб не належить ОСОБА_1 , оскільки відразу на початку розмови з поліцейський ОСОБА_1 на запитання «куди ви їхали?», чітко відповів «додому». Крім цього, на початку розмови ОСОБА_1 не виказував заперечень, що транспортний засіб Форте РХ належить не йому та не зазначав, що за кермом був не він, а інший водій. Разом із тим, в подальшому після того як працівники поліції попросили пред`явити документи, ОСОБА_1 різко змінив свою позицію та почав категорично заперечувати факт керування. Крім цього, на місце події прибув брат ОСОБА_1 , який написав розписку, що «Я, ОСОБА_5 зобов`язуюсь доставити мотоцикл мого брата ОСОБА_1 до мого місця проживання по АДРЕСА_1 , який перебував у стані а/с. Та не допускати його до керування». Дана розписка містить необхідні реквізити, підписана ОСОБА_5 та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказана розписка відібрана внаслідок незаконного тиску на нього.

У зв`язку з викладеним, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо не керування ОСОБА_1 18.07.2025 року транспортним засобом мотоцикл Форте РХ без номерного знаку безпосередньо перед початком спілкування з працівниками поліції, вважаючи їх такими, що спростовуються іншими матеріалами справи, а також такими, що направлені на уникнення відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 чітко визнав факт вживання алкогольних напоїв (0:14:45-0:14:49). Після цього поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився та заперечував факт керування, зазначав що керував інший водій. При цьому суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 жодного разу не вказав хто саме керував транспортним засобом, клопотань про виклик та допит свідка, який по версії ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, стороною захисту не заявлялося.

Таким чином, суд відхиляє доводи сторони захисту ОСОБА_1 не отримував законну вимогу пройти огляд на стан сп?яніння, не відмовлявся від проходження огляду, в процесі спілкування з поліцейськими став жертвою їх свавілля та протиправної поведінки відносно нього, оскільки відповідно до відеозапису на неодноразові повторені працівником поліції вимоги/пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 постійно ухиляється від відповіді "так" чи "ні" на питання чи буде він проходити огляд, потім фактично ігнорує вимогу щодо його проходження, жодного разу не дає стверджувальної відповіді, тож у суду відсутні будь-які підстави вважати, що він не відмовився пройти відповідний огляд, а погодився.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

Судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту про порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки враховує, що за змістом КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення складається зі стадій, зокрема, порушення справи про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення й винесення у справі постанови. Остання полягає, зокрема, в тому, що саме компетентний орган (посадова особа) проводить розгляд справи й надає правову оцінку діям особи, що позначена в протоколі як особа, що притягується до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом ОСОБА_1 в повному обсязі мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в тому числі право на захист, користуючись правовою допомогою адвоката.

Доводи захисника, не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР за наявності у справі вищевказаних доказів, відеозапису, показів свідків, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінені судом у своїй сукупності вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми. При цьому, матеріали справи, в тому числі й відеозапис, не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Стороною захисту доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) суду не надано. Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженим судом відеозаписом долученим працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 18.07.2025 року за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи свідчать про дотримання Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Поряд з цим, суд погоджується зі стороною захисту в частині того, що матеріали справи не містять відомостей щодо зупинки та підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , однак на переконання суду це не дає підстав вважати, що всі дії працівників поліції, пов`язані з виявленням ознак та подальшим оформленням матеріалів справи, є незаконними, і твердження захисника про те, що процесуальні документи є недопустимими доказами, є його власною інтерпретацією вимог чинного законодавства.

З приводу твердження сторони захисту про те, що протокол складено не на спеціальному бланку відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1376, суд зазначає, що в розділі 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, зазначено, що Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №394885 відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення видрукуваний не на спеціальному бланку, а у електронній формі, який був роздрукований за допомогою спеціальних технічних пристроїв працівниками поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення, складений без порушень вимог Розділу ІІ вказаної Інструкції №1395.

Крім цього, з огляду на положення Розділу ІІ Інструкції №1395, судом не приймаються доводи сторони захисту, що матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, оскільки такий огляд не проводився і протокол складено саме за відмову від проходження огляду.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінив в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Отже вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені особою, яка притягається до відповідальності, характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними факти керування особою транспортним засобом, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої події, стороною захисту не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено, тому приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 30, 40-1, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнути з нього 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови підписано 27.11.2025.

Суддя М. М. Нарольський