ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/37831/25

Провадження № 3/947/5023/25

24.11.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 466252 від 27.09.2025 року)

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 466252 від 27.09.2025 року, що 27.09.2025 року о 01:22 год., за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, біля будинку № 44, водій ОСОБА_1 (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував електричним самокатом марки «JET», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1 категорично заперечив свою вину та пояснив, що транспортним засобом не керував, а поруч із ним перебував тому, що разом з ним була дівчина, яка й керувала електросамокатом; саме вона приїхала на ньому до місця події, а він лише стояв поряд. Чому протокол складено саме на нього, йому невідомо. Наголосив, що жодних технічних дій, спрямованих на приведення електросамоката у рух, він не вчиняв, керування не здійснював, а тому і підстав для проходження огляду не мав. Наполягає на тому, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 також заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення, наголошуючи на відсутності факту керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 , що у свою чергу виключає можливість застосування ст.130 КУпАП. Захисник звернув увагу суду, що відеозапис, наданий працівниками поліції, не містить жодної фіксації факту керування саме ОСОБА_1 електросамокатом, не зафіксовано моменту руху транспортного засобу під його контролем, не встановлено технічних дій, які б свідчили про керування. Відтак відсутня ключова ознака об`єктивної сторони правопорушення керування транспортним засобом, що унеможливлює покладення на особу відповідальності за ст.130 КУпАП.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, на кожного водія покладено імперативний обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Однак вказаний обов`язок прямо пов`язаний із статусом особи як водія, тобто суб`єкта, який фактично здійснює керування транспортним засобом. Виконання або невиконання приписів пункту 2.5 ПДР не може оцінюватися окремо від встановлення того, чи була особа на момент пред`явлення вимоги дійсним водієм. Таким чином, застосування ч.1 ст.130 КУпАП можливе лише тоді, коли орган, що розглядає справу, встановить, що особа насправді керувала транспортним засобом, виконувала технічні дії, спрямовані на приведення його у рух або зміну параметрів руху, і лише тоді її відмова набуває юридичного значення та може утворювати склад адміністративного правопорушення.

Частина перша статті 130 КУпАП містить чітко окреслені склади адміністративних правопорушень, що стосуються безпеки дорожнього руху: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння; передача керування особі у такому стані; а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Кожний із цих складів має свою обов`язкову об`єктивну сторону. Застосовуючи цю норму, суд повинен встановити первісну та ключову обставину факт керування транспортним засобом. У випадку відмови від огляду закон прямо визначає суб`єктний критерій: відмовитися від огляду може лише особа, яка сама керує транспортним засобом. Таким чином, відмова, вчинена особою, що не здійснювала керування, не підпадає під диспозицію статті 130 КУпАП і не є правопорушенням.

Отже, відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі, без належного, юридично достовірного та підтвердженого доказами факту керування транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення. Правозастосовна практика виходить із того, що доказування у справах цієї категорії базується на встановленні послідовності події: спочатку факт керування, потім факт ознак сп`яніння або відмови від огляду. Неприпустимо замінювати цю послідовність припущеннями або формальними позначками у протоколі. Процедура застосування ст.130 КУпАП не може перетворюватися на автоматичне притягнення особи до відповідальності виключно на підставі того, що вона перебувала біля транспортного засобу або мала зовнішні ознаки сп`яніння. Лише доведений факт керування створює юридичну основу для подальшої оцінки відмови від огляду.

Правовий зміст принципів індивідуалізації юридичної відповідальності, закріплений у ст.61 Конституції України, а також презумпції невинуватості, визначеної ст.62 Конституції України, виключає можливість притягнення особи до відповідальності на основі припущень, суб`єктивного переконання працівника поліції чи формальних записів без належного доказового підтвердження. Органи, наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративні правопорушення, зобов`язані довести в установленому законом порядку наявність кожного елементу складу правопорушення. Якщо факт керування не встановлений, правовий механізм застосування ст.130 КУпАП не може бути активований, адже склад відсутній вже на первинному етапі. Отже, будь-які сумніви щодо реальності керування транспортним засобом особою, яка притягається до відповідальності, безумовно тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду було досліджено відеозапис, який був поданий як технічний доказ. Аналіз зазначеного відеозапису показав, що зафіксовані на ньому події не містять жодного моменту, що підтверджував би здійснення керування ОСОБА_1 електросамокатом марки «JET». У матеріалах справи відсутній відеофрагмент, де транспортний засіб перебуває у русі під контролем ОСОБА_1 , де він здійснює технічні дії, спрямовані на приведення самоката у рух, або на зміну його швидкості чи напряму. Відеозапис не демонструє жодної поведінки, яка б свідчила про роль ОСОБА_1 як водія; навпаки, зафіксовано лише його присутність біля електросамоката, що саме по собі не може бути доказом керування.

Суд наголошує, що сам факт перебування поруч із транспортним засобом, навіть за умови наявності ознак алкогольного сп`яніння, не створює юридичної підстави вважати особу водієм. Водій це особа, яка виконує активні технічні дії з управління транспортним засобом, тобто контролює його рух. Аби встановити факт керування, закон вимагає наявності об`єктивних доказів, що підтверджують здійснення таких дій. Ні положення законодавства, ні правові доктрини не допускають підміни факту керування суто фізичною близькістю до транспортного засобу або зовнішнім станом особи. Водночас працівники поліції обмежилися формальною вказівкою у протоколі, не надавши жодного об`єктивного доказу на підтвердження цього факту.

За таких умов суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутня. Не встановлено ключової обставини факту керування транспортним засобом. А відтак відмова від огляду, яку працівники поліції зафіксували у протоколі, не має правового значення, оскільки особа не виконувала функцій водія. Відмова, вчинена особою, яка не керує транспортним засобом, не підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, а отже не може тягнути адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.247 КУпАП провадження підлягає закриттю у разі відсутності події або складу адміністративного правопорушення. З огляду на повну відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також неможливість визнання юридично значущою його відмови від огляду, суд дійшов переконання, що у даному випадку відсутня як подія, так і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Усі сумніви щодо фактичних обставин події тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.