Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 568/1147/25

Провадження № 33/4815/1034/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Волошина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Волошина І.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2025 року о 22 год. 49 хв. в с. Табачуки на вул. І.Франка, 1 Дубенського району Рівненської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager «Алкотест 7510», відповідно до якого було виявлено наявність парів алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 в розмірі 2,77 ‰, чим порушив п.2.9 А ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі захисник Волошин І.В. просить скасувати постанову суду від 26 серпня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 не визнає свою вину та не погоджується з висновками, зазначеними в рішенні суду та протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він взагалі не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала інша особа, яка представилася працівникам поліції як ОСОБА_2 , також підписи на документах, які містяться в матеріалах справи, виконані іншою особою.

Наголошує, що 03 липня 2025 року о 22 год. 49 хв. ОСОБА_1 фактично перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зауважує, що з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, зафіксовано особу, стосовно якої складалися адміністративні матеріали, і яка не є ОСОБА_1 .. Крім того вказує, що ОСОБА_1 ніколи не був власником або користувачем транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що під час винесення протоколу інспектором не були з`ясовані всі обставини справи та не була належним чином встановлена особа, яка на той момент керувала автомобілем.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 26 серпня 2025 року за його відсутності (а.с.13). Докази про отримання ним копії постанови суду в матеріалах справи відсутні. Згідно апеляційної скарги, про наявність такої постанови він дізнався 08.11.2025 року.

Апеляційна скарга подана через систему «Електронний суд» 12.11.2025 року (а.с.26).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Волошина І.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст.251 КУпАП, на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними і допустимими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №380535 від 03.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager «Алкотест 7510», відповідно до якого було виявлено наявність парів алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 в розмірі 2,77 ‰, чим порушив п.2.9 А ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`ягніння.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписи з місця події, здійснені на бодікамеру, які підтверджується проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager «Алкотест 7510», результат якого становив 2,77 ‰.

Разом з тим під час перегляду долучених до матеріалів справи відеозаписів апеляційним судом встановлено певні неточності між зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення відомостями та зафіксованими на відеозаписі подіями, а також долученими до апеляційної скарги доказами. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №380535 від 03.07.2025 року вбачається, що дата народження ОСОБА_1 зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як на відеозаписі особа вказує 19.01.1978 р.н. (Clіp0, час 01:22 хв.). Крім того, у вказаному протоколі зазначено, що особу встановлено на підставі посвідчення водія, однак на відео зафіксовано, що особа вказує, що має посвідчення водія, проте не надала його, оскільки воно знаходиться вдома. На підставі цього факту працівниками поліції на ОСОБА_1 було складено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП керування водієм транспортним засобом без посвідчення водія відповідно категорії (не мав при собі), та реєстраційного документу на ТЗ, а також без чинного полісу ОСЦПВ (а.с.6).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що проживає в АДРЕСА_1 та у вказаний в протоколі час та день він перебував за місцем проживання та адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі, не вчиняв. Також він зазначив, що взагалі не керує транспортними засобами вже понад десять років, після того як потрапив у ДТП та отримав травму, при цьому зауважив, що він не є власником або користувачем транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, з оглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису фіксації обставин події вбачається, що особу, яка вчинила правопорушення, працівниками поліції належним чином встановлено не було. Особа, зафіксована на відеозаписі, за зовнішнім виглядом та рисами обличчя відрізняється від ОСОБА_1 , який особисто брав участь у судовому засіданні, та безумовно ним не є.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколах про адміністративні правопорушення відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення, в даному випадку, також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Волошину І.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Волошина І.В. задовольнити.

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович