ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2611/25 Справа № 202/8057/25 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Палкіна А.Ю., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпра від 10 вересня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

адвоката Палкіна А.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривні на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.07.2025 року о 10 годині 45 хв. в м. Дніпро на вулиці Володимирський, 1 зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці очей, поведінка не відповідає обстановці,- водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, в порушення вимог п.2.5 ПДР, відмовився, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Палкін А.Ю., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали справи не містять пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності від 27.08.2025 та відсутня заява адвоката про приєднання його як представника в системі Електронний Суд.

Суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи.

Зауважує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, чекав адвоката, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 наполягав на дотриманні працівниками чіткої та послідовної процедури. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Судом не було враховано, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд у медичному закладі та у нього не було виявлено ознак сп`яніння.

Крім того, водія не відстороняли від керування транспортного засобу.

Будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явився, його інтереси в судовому засіданні представляє професійний адвокат, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку адвоката Палкіна А.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№401011, складений 24.07.2025 року, рапорт поліцейського та відеозапис з бодікамери працівників поліції.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначив, що 24 липня 2025 року керував транспортним засобом Хонда Акорд д.н.з. НОМЕР_1 . Вказав, що його зупинили працівники поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме порушення швидкісного режиму. Зазначив, що на прохання працівників поліції надав документи. Після тривалої перевірки документів, працівники поліції чекали співробітників ТЦК та СП, однак коли цього досягти не вдалося вони зазначили, що виявили у нього ознаки сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 , вимагав від працівників поліції дотримуватись чіткої та послідовної процедури, зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак працівники поліції не пропонували йому проїхати саме до медичного закладу для проходження огляду. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що коли йому надали протокол про адміністративне правопорушення для ознайомлення, він зазначив письмово, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, чекав адвоката. Зазначив, що на місці зупинки, він перебував тривалий час, працівники поліції навіть не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом в ході розгляду були досліджені наступні докази, долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №401011 від 24.07.2025 року, відповідно до якого 24.07.2025 року о 10 годині 45 хв. в м. Дніпро на вулиці Володимирський, 1 зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці очей, поведінка не відповідає обстановці,- водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, в порушення вимог п.2.5 ПДР, відмовився, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- електронний рапорт УПП в Дніпропетровській області складений т.в.о. інспектора Черв`як Д.В., відповідно до якого, 24.07.2025 о 10-45 годині було зупинено транспортний засіб Хонда Акорд д.н.з. НОМЕР_1 за перевищення швидкісного режиму. Під час перевірки документів, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та бліда шкіра обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Даного водія було відсторонено від керування транспортним засобом тверезий водій ОСОБА_2 . Подію зафіксовано на бодікамери №470151, 474020;

- оптичний носій, на який скопійовано відеофіксацію подій зафіксованих відеозаписом нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції, якими було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду був допитаний в якості свідка інспектор взводу 2 роти 1 батальйону 4 УППв Дніпропетровській області молодший лейтенант ОСОБА_3 , який пояснив, що ним в складі екіпажу Легіон 124 було зупинено автомобіль Хонда акорд д.н.з. НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме за перевищення швидкісного режиму. Під час спілкування з водієм, було встановлено, що останній перебуває у розшуку ТЦК та СП, йому було запропоновано проїхати до найближчого ТЦК та СП, на що останній відмовився. Надалі ним було виявлено у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, яка не відповідає обстановці. Після чого було роз`яснено права водію та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився. Було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку. Водія відсторонено від керування транспортним засобом.

Переглядом відеозапису встановлено, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб Хонда акорд д.н.з. НОМЕР_1 . Відеозапис починається з того, як працівник поліції роз`яснює причину зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Надалі під час перевірки документів та складання постанови про адміністративне правопорушення, працівники поліції повідомили водієві ОСОБА_1 , що останній перебуває у розшуку ТЦК та СП, та останній підлягає доставці до відповідного ТЦК та СП. Надалі на відеозаписі зафіксовано спілкування водія з працівниками поліції з приводу його відмови їхати до ТЦК та СП. ОСОБА_1 вимагав, щоб був присутній його адвокат, та йому надали час для того, щоб останній прибув на місце зупинки. Після відмови водія ОСОБА_1 проїхати до найближчого ТЦК та СП, працівник поліції зазначив, що вбачає у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: бліда шкіра обличчя, зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння рук та запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння. Водій ОСОБА_1 , зазначив, що він не відмовляється від проходження огляд, однак просив працівників поліції не чинити на нього тиск та дотримуватись послідовних дій. Надалі працівники поліції проводять огляд багажника в присутності дружини ОСОБА_1 .

Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 пояснив працівникові поліції, що не вживає наркотичні засоби, та не відмовляється від проходження огляду встановленому законом порядку у медичному закладі. ОСОБА_1 поводив себе спокійно, адекватно.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу та рапорту працівників поліції, в них зазначено, що ОСОБА_1 мав наступні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці.

Але з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко розмовляє і жодних ознак сп`яніння не вбачається. Працівник поліції зазначаючи про те, які саме ознаки сп`яніння він вбачає у водія, проте навіть не проводить тестування водія, не просить останнього підняти руки, не світить в очі, натомість водій весь час спілкування, сидить в автомобілі, а тому, не зрозуміло на підставі чого працівники поліції встановили вказані ознаки наркотичного сп`яніння.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив, що виражене тремтіння пальців рук є ознакою наркотичного сп`яніння.

Даний відеозапис підтверджує пояснення ОСОБА_1 викладенні в апеляційній скарзі та надані безпосередньо під час апеляційного перегляду.

Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Покази ОСОБА_1 є чіткими, послідовними та узгоджуються з тими, які він надавав відразу після складання протоколу відносно нього, та в апеляційній скарзі, підстав ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень на думку апеляційного суду відсутні.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 на відміну від працівників поліції, поводив себе коректно, не проявляв будь-якої агресії чи занепокоєння, вірно орієнтувався у часі та просторі, що, у протилежному випадку, вказувало б на те, що його поведінка не відповідає обстановці. Погодився пройти огляду у медичному закладі на встановлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо такої відмови мають ознаки вимушеності та складені під процесуальним примусом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП.

І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства.

За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим судове рішення не є законним, а тому підлягає скасування.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Палкіна Андрія Юрійовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпра від 10 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко