Справа № 711/9705/25
Номер провадження 3/711/2659/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області (протокол серії ВАД № 143698), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешканку АДРЕСА_1 , не працюючу, ІПН в матеріалах справи відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАД № 143698, ОСОБА_1 в період часу з 01.09.2025 по 26.09.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру, а саме забрала із квартири предмети побуту та побутову техніку, у якій проживала спільно з чоловіком, чим унеможливила користування ними, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що вину не визнає. Вона проживає зі своєю донькою, окремо від чоловіка, з ним не спілкується, але він їй дзвонив та погрожував. На даний час вона вагітна. Вона не чинила відносно ОСОБА_2 домашнього насильства економічного характеру. Пояснила, що в кінці серпня у присутності її друзів, ОСОБА_2 забрав у неї її мобільний телефон і здав його у ломбард, вона викликала поліцію і коли вони приїхали, то вони сказали, що телефон є спільно набутим майном подружжя і заяву про злочин у неї не прийняли. Коли вони проживали разом, чоловік привів у квартиру невідомого чоловіка та сказав що той буде жити два тижні з ними. А коли вона потрапила у лікарню і лежала там на збереженні, то чоловік виніс з квартири індукційну плиту та продав її. Потім надіслав їй повідомлення, що продасть сушильну та пральну машини. Також їй донька прислала повідомлення про те, що батько виніс телевізор та плиту. А коли вона викликала поліцію, то через те що квартира належить йому, вони казали, що він мав право розпоряджатися речами, які знаходились у ній і заяву у ній не прийняли. Ці всі події відбувались до того, як вона з`їхала з квартири. Коли вона виїжджала, то вона забрала свої речі, в тому числі шафу, ліжко та комод. А потім він написав заяву до поліції 26.09.2025. Напередодні 27.09.2025, працівники поліції повідомили її чоловіку її нове місце проживання, то зранку він її вислідкував та у кав`ярні, почав хапати за руки, витрусив її сумки з продуктами на підлогу, голосно кричав, вдарив в живіт, висловлювався нецензурною лайкою. В цей час навколо було багато людей, які все це бачили. Один хлопець намагався за неї заступитися, але ОСОБА_2 відшвирнув того хлопця на підлогу, що той аж полетів під стіл. Потім той хлопець викликав поліцію та швидку. Швидка хотіла її відвезти у лікарню, але вона відмовилась, бо вдома залишилась донька.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Потапенко С.В. суду пояснив, що коли ОСОБА_2 повернувся з рейсу, його дружина повивозила з квартири меблі, плиту та інші речі. Через це ОСОБА_2 викликав поліцію, яка зафіксувала вивезення речей. Всі інші емоційні події, які відбулась між подружжям, він не може коментувати на надавати їм свою оцінку. На даний час у суді перебувають матеріали справи щодо їх розлучення, але також підготовлене клопотання про залишення цього позову без розгляду.

Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення адвоката Потапенка С.В., суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена за вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, можлива за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Оскільки, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 заперечує, що вчиняла домашнє насильство економічного характеру відносно свого чоловіка.

При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру, не надано, а описання самого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення та письмове пояснення з цього приводу, не може бути належним доказом його вчинення особою, а тому для підтвердження порушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП працівники поліції мали б надати інші докази (пояснення свідків), які б надавали можливість відтворити дійсні обставини правопорушення, які мали місце.

Так, з матеріалів справи не можливо встановити, хто саме з подружжя є власником предметів побуту та техніки, і ким саме з них вона була вивезена з квартири, що належить ОСОБА_2 .

Суддя наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, тому в її діях відсутній вказаний склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова