КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Подолянко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Подолянко Т.В. разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 04 липня 2025 року о 08 год. 09 хв. в м. Боярка, вул. Магістральна, 137, керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість та рухливість мови, ходи, тремтіння пальців рук, зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Подолянко Т.В. подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Подолянко Т.В. вказує, що апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.09.2025 року було подано в строки, передбачені на оскарження, тобто 18.09.2025 року, однак, при направленні апеляційної скарги до апеляційного суду, помилково вказану апеляційну скаргу було направлено безпосередньо до апеляційного суду, а не до апеляційного суду через місцевий суд, зокрема помилково вказано найменування та адресу апеляційного суду, замість найменування та адреси місцевого суду. У зв`язку із отриманням листа Київського апеляційного суду 01.10.2025 року, було виявлено вказану помилку та ОСОБА_1 без зволікань в найкоротші строки звертається з заявою про поновлення строку на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року разом з апеляційною скаргою.

В апеляційні скарзі апелянт, вважаючи постанову Києво-Святошинського районного суду від 08 вересня 2025 року винесену судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що ОСОБА_1 04 липня 2025 року їхав на власному автомобілі в село Святопетрівське, де працює водієм, і на мобільному блокпосту його зупинив працівник поліції для перевірки військово-облікових документів. Після перевірки, працівник поліції запитав, чи вживав водій алкогольні напої, не назвавши ознак сп`яніння. На пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 пройшов тестування на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду 0,00‰. Після цього працівник поліції почав з`ясовувати, чи не вживає ОСОБА_1 наркотичні речовини, на що він заперечив. Працівник поліції вказав на наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що водій погодився. Коли ОСОБА_1 зрозумів, що тестування проводитиметься не на місці, відмовився кудись їхати, оскільки запізнювався на роботу, та попросив пройти огляд на місці, на що працівник поліції сказав, що у такому випадку буде складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зателефонував адвокату, який роз`яснив йому наслідки відмови від проходження такого огляду, після чого він почав наполягати на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я. Працівник поліції зробив вигляд, що заповнює якісь документи, після чого сів до службового автомобіля і поїхав, а до ОСОБА_1 підійшов працівник ТЦК та сказав, що він може їхати. Після приїзду керівника з роботи та адвоката, ОСОБА_1 з адвокатом поїхав до КНП «КМНЛЛ «Соціотерапія».

Безпідставні припущення щодо наявності у ОСОБА_1 ознак або перебування його у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння спростовуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.07.2025 року, дата і час огляду 04.07.2025 рік, 10 год. 53 хв.

Захисник звертає увагу, що працівник поліції Васильчук Р.Р. жодного документу, ні протоколу, ні акту огляду, ні направлення ОСОБА_1 не надав, жодних прав, обов`язків чи наслідків відмови не роз`яснив, вів себе по відношенню до водія принизливо, нахабно та провокуюче.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки дійсним обставинам справи, які свідчили про відсутність ознак сп`яніння, незаконність підстав для проведення огляду, численні порушення допущені працівниками поліції.

Отже презумпція невинуватості, крім кримінального процесу, підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення та означає, що всі сумніви стосовно події порушення та винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Подолянко Т.В., щодо поновлення строку на апеляційне оскарження та по суті апеляційної скарги; дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис, наявний в матеріалах справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу прийнятною, а апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень захисника Подолянко Т.В., первісну апеляційну скаргу було направлено в строк, визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП, тобто 18 вересня 2024 року, проте внаслідок помилки вказану апеляційну скаргу було направлено безпосередньо до Київського апеляційного суду, а не до апеляційного суду через місцевий суд, зокрема, помилково вказано найменування та адресу апеляційного суду замість найменування місцевого суду (а. с. 76-87). Київським апеляційним судом 29 вересня 2025 року було направлено вказану апеляційну скаргу до Києво-Святошинського районного суду м. Києва для виконання вимог ст. 294 КУпАП (а. с. 76). Виявивши вказані помилки, сторона захисту в найкоротші строки звертається із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску стороною захисту строку на апеляційне оскарження, а тому він підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті

Насамперед суд апеляційної інстанції зауважує, що на виконання низки рішень Європейського суду з прав людини, таких як: «Гайдашевський проти України» від 06 лютого 2025 року», «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, «Бантиш та інші проти України» від 06 жовтня 2022 року, «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 та інших, в яких зазначено, що незалучення до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення прокурора, є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судом апеляційної інстанції, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, виконання вимог Рішень ЄСПЛ та уникнення порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було вжито вичерпних заходів для забезпечення явки прокурора в судове засідання, шляхом направлення мотивованих, з посиланням на джерела права, листів на їх офіційну електронну адресу (а.с. 102-103; 104-105).

Однак, до суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився, хоча відповідно до вимог ч.1 ст. 250 КУпАП, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: …, брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, будь якої відповіді на вказані виклики до судового засідання прокурор не надав. У суду апеляційної інстанції відсутні будь-які можливі заходи впливу у разі неявки прокурора в справах про адміністративні правопорушення і таким чином, приймаючи до уваги всі вжиті заходи щодо виклику прокурора, а також той факт, що суд апеляційної інстанції не збирав нових доказів, а розглядав апеляційну справу на підставі наявних матеріалів, не можна стверджувати, що під час апеляційного перегляду, суд перебирав на себе не притаманні функції, а саме сторони обвинувачення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції зазначає, що рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №380733 від 04.07.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.07.2025 року; рапортом поліцейського від 04.07.2025 року та відеозаписом, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі.

Разом з тим, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Подолянко Т.В. та безпосередньо вказані ними під час апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції встановив, що наведені вище висновки суду першої інстанції, так само як і докази, зібрані по справі, на які суд посилається у своїй постанові, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Зокрема, як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , а також інші докази, як окремо, так і в сукупності, не можуть служити достатнім підтвердженням вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що останній керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за обставин, які зазначені у вказаному протоколі, оскільки всупереч висновкам судді, який розглядав справу, поліцейськими не були дотримані в повному обсязі вимоги ст. 266 КУпАП, а також вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735(надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Зі змісту відеозапису, наявного в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, який було досліджено судом апеляційної інстанції у судовому засіданні, вбачається що працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , перевірили військово-облікові документи та запитали, чи вживав водій алкогольні напої, на що ОСОБА_1 вказав, що не вживав та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу Драгер - 0,0‰. Після цього працівник поліції вказав, що результат огляду «по нулям» і запитав, що тоді водій ОСОБА_1 вживав наркотичні засоби, на що водій вказав, що нічого не вживає. Працівник поліції запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, проте коли працівник поліції сказав закрити автомобіль, ОСОБА_1 повідомив, що спізнюється на роботу, тому відмовляється їхати кудись, на що працівник поліції сказав, що відносно водія буде складено протокол про адміністративного правопорушення.

Вказаний відеозапис повністю узгоджується із поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , наданими ним під час апеляційного розгляду, з яких вбачається, що 04.07.2025 року о 08 год він їхав з м. Василькове до с. Святопетрівське. При виїзді з Боярки водія зупинили на блокпості працівники патрульної поліції, перевірили військово-облікові документи, потім запитали, чи вживав алкогольні напої, на що водій відповів, що не вживав. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням прилада Драгер ОСОБА_1 погодився, результат огляду - 0,0‰. Після цього працівник поліції запитав, чи вживає ОСОБА_1 наркотичні речовини, на що останній заперечив та погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Проте, після того, як працівник поліції сказав закрити машину, ОСОБА_1 сказав, що він працює водієм бензовозу і спізнюється на роботу. ОСОБА_1 сказав працівнику поліції, що не відмовляється від проходження огляду, але не може їхати, оскільки поспішає на роботу, на що працівник поліції вказав, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зателефонував адвокату, який сказав їхати до медичного закладу та проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. Працівники поліції не роз`яснили водію права на правову допомогу та наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також ОСОБА_1 подзвонив до свого керівника з роботи та пояснив ситуацію. Згодом приїхали керівник ОСОБА_1 та адвокат, а працівники поліції сіли у службовий автомобіль та поїхали з місця зупинки, не вручивши водію ні направлення на проходження огляду, ні протоколу про адміністративне правопорушення. До водія підійшов працівник ТЦК та СП і сказав, що він може їхати. Адвокат сказав ОСОБА_1 їхати до медичного закладу і самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Лікар провів огляд та взяв біологічний матеріал на аналіз 04.07.2025 року, а результати були готові 11.07.2025 року. Результати огляду на стан наркотичного сп`яніння показали відсутність наркотичного сп`яніння і долучені до матеріалів справи (а. с. 30).

Захисник в судовому засіданні при апеляційному розгляді вказала, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Працівники поліції допустили ряд порушень, підстав для проведення огляду не було. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вів себе адекватно, тому твердження про наявність у нього ознак сп`яніння - припущення. Працівник поліції не назвав жодної ознаки алкогольного сп`яніння, тому огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено за відсутності підстав для цього, а результат огляду 0,0‰ його не задовольнив, після чого він висловив підозру про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте коли дізнався, що огляд проходитиме не на місці, то відмовився. Працівник поліції вказав, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду, яку ОСОБА_1 не усвідомлював, права та наслідки відмови йому не роз`яснювались. Після роз`яснення адвокатом процедури проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 вимагав у працівників поліції пройти огляд у медичному закладі. Після приїзду адвоката до місця зупинки, працівники поліції поїхали з місця. Всі документи були складені у відсутності ОСОБА_1 . Направлення на огляд складено з порушеннями. За зазначеною адресою в направленні відсутній медичний заклад (а. с. 2), там знаходиться житловий будинок.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Тобто під час виконання своїх повноважень працівники поліції керуються виключно нормами чинного законодавства і не можуть виходити за їх межі, вчиняючи дії не передбачені законодавством.

У свою чергу, згідно зі ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а вина особи має бути доведена у встановленому законом порядку. Тобто, обвинувачення водія у вчиненні правопорушення за ст. 130 КУпАП не може ґрунтуватись на незаконних діях поліцейських.

Як вбачається із матеріалів справи, працівники патрульної поліції не роз`яснили ОСОБА_1 ні його прав, ні наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а їх дії були спрямовані виключно на складення відносно водія будь - якого протоколу про адміністративне правопорушення

Апеляційний суд акцентує свою увагу на тому, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події після повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Таким чином, зібрані у справі докази не доводять наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 неможливо визнати такою, яка відповідає вимогам закону. У зв`язку із викладеним ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Подолянко Т.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року- задовольнити і вважати апеляційну скаргу прийнятною.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Подолянко Т.В. - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПта накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 369/12843/25

Апеляційне провадження № 33/824/5235/2025

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Гришко О.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.