Справа № 163/1715/25 Провадження №33/802/745/25 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці Кунєвої З.Ю.,

захисника Литвиненка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Литвиненка Д.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживачого по АДРЕСА_1 , керівника фермерського господарства «Нова-Житниця» (код ), РНОКПП НОМЕР_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 238688 (двісті тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 26 копійок.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 , будучи керівником фермерського господарства «Нова-Житниця», вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару за митною декларацією типу ЕК10АА №24UA73U8 від 24.10.2024, а саме «соєві боби» в загальній кількості 23150 кг, загальною вартістю 238688,26 грн, з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару контракту від 18.09.2024 № 1809-5 та інвойса №2210-28 від 22.10.2024, що містять неправдиві відомості щодо покупця товару, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. У ОСОБА_1 не було жодного умислу спрямованого на порушення митних правил, зокрема, переміщення сільськогосподарської продукції, через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю. При укладенні договору ФГ «НОВА ЖИТНИЦЯ» мало в розпорядженні всю необхідну інформацію про свого контрагента компанію «Stea Rey Sal S.R.L.» та декларантом належним чином виконано всі обов`язки в процедурі митного оформлення. При митному оформленні жодних претензій з приводу документів від Волинської митниці не надходило, митне оформлення проведено та товар випущено у вільний обіг.

Разом з тим, митним органом безпідставно не було зроблено запит на адресу покупця для підтвердження зовнішньоекономічних договірних правовідносин, що судом було залишено поза увагою. Крім того, апелянт ставить під сумнів належність оформлення перекладу документів у справі з мови оригіналу на українські мову та самі договірні відносини між Волинською митницею та ФОП ОСОБА_2 , якою здійснено переклад таких документів.

Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року, оскільки копію повного тексту судового рішення він отримав лише 02.10.2025.

За приписами ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, будь-яких клопотань до суду не подавав.

Тому, за наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 у судовому засіданні, при цьому враховує, що інтереси останнього представляє його захисник.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріалів справи, заслухавши представника митниці, яка заперечила апеляційну скаргу, думку захисника, який апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Перш за все, підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року, оскільки такий пропущений з поважних причин, що належним чином підтверджено під час апеляційного розгляду.

Згідно вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 489 МК України, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України документів, які містять неправдиві відомості.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0216/UA205000/2025, ОСОБА_1 , будучи керівником фермерського господарства «Нова-Житниця», вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару за митною декларацією типу ЕК10АА №24UA73U8 від 24.10.2024, а саме «соєві боби» в загальній кількості 23150 кг, загальною вартістю 238688,26 грн, з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару контракту від 18.09.2024 № 1809-5 та інвойса №2210-28 від 22.10.2024, які містять неправдиві відомості щодо покупця товару, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Факт експорту з території України від фермерського господарства «Нова-Житниця» в адресу румунської компанії «Stea Rey Sal S.R.L.» товару «соєві боби» підтверджується митною декларацією типу ЕК10АА №24UA73U8 від 24.10.2024.

Експорт товару здійснювався на підставі контракту від 18.09.2024 № 1809-5, укладеного між фермерським господарством «Нова-Житниця» (продавець) та компанією «Stea Rey Sal S.R.L.» (покупець), а також оформленим за декларацією інвойсом №2210-28 від 22.10.2024.

Декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який відповідно до витягів з ІКС «Податковий блок» на дату експорту товару був керівником фермерського господарства «Нова-Житниця», підписував контракт від 18.09.2024 № 1809-5.

Як встановлено митним органом та судом першої інстанції, на підставі відомостей отриманих від Румунської митної адміністрації, що компанія «Stea Rey Sal S.R.L.» не має номера ЕОRІ, отже, не могла здійснювати імпортні операції чи операції вільного обігу на території Румунії. Перевірка в офісі компанії не проводилась, оскільки компанія визнана неактивною податковими органами з 25.02.2022. За рахунками, відкритими «Stea Rey Sal S.R.L.» та її адміністратором, жодних трансакцій не здійснювалося. Наведене стверджується відповіддю уповноваженого митного органу Румунії від 12 березня 2025 року.

Таким чином, інформацією митного органу Румунії спростовується реальність здійснення поставки сільськогосподарської продукції «соєві боби» в адресу компанії «Stea Rey Sal S.R.L.» на підставі контракту від 18.09.2024 № 1809-5.

Як правильно констатовано судом першої інстанції, відповідь уповноваженого митного органу Румунії здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений та виданий службовою особою від імені органу державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення, а тому є належним і допустимим доказом по справі в розумінні ст. 495 МК України, і цей доказ нічим не спростований.

Важливим аргументом щодо відсутності зовнішньоекономічних відносин між фермерським господарством «Нова Житниця» та компанією «Stea Rey Sal S.R.L.» є ті обставини, що компанія «Stea Rey Sal S.R.L.» не має номера НОМЕР_2 , а тому дана компанія не могла здійснювати імпортні операції чи операції вільного обігу на території Румунії. Крім цього, за відкритими компанією «Stea Rey Sal S.R.L.» та її адміністратором рахунками жодних транзакцій не здійснювалося.

Номер EORI - це унікальний ідентифікаційний номер, який використовують митні органи в Європейському Союзі (ЄС) та Великій Британії для ідентифікації суб`єктів (підприємств, фізичних осіб-підприємців), що беруть участь у митних операціях, таких як імпорт, експорт або транзит товарів. Цей номер є обов`язковим для ведення зовнішньоекономічної діяльності з країнами ЄС та забезпечує прозорість і прискорення митних процедур.

Аналіз наведеного свідчить про відсутність в компанії «Stea Rey Sal S.R.L.» статусу суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності, оскільки відсутній номер EORI. Зазначене беззаперечно свідчить про відсутність між фермерським господарством «Нова-Житниця» та компанією «Stea Rey Sal S.R.L.» зовнішньоекономічних відносин в розумінні Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» і про це ОСОБА_1 як керівнику фермерського господарства не могло бути не відомо.

Обставини щодо реальності здійснення поставки товару в адресу Stea Rey Sal S.R.L.» можна було б спростувати за наявності фінансової документації на підтвердження надходження коштів від компанії «Stea Rey Sal S.R.L.» в якості оплати за придбаний товар відповідно до виставленого продавцем фермерським господарством «Нова-Житниця» рахунку-фактури (інвойса), однак такі дані ні ОСОБА_1 , ні його захисником не надано продовж усього судового розгляду.

Наведені обставини цілком обґрунтовано взяв до уваги суд першої інстанції і з таким висновком погоджується апеляційний суд.

Слід враховувати, що пасивна поведінка ОСОБА_1 щодо надання документів на підтвердження здійснення оплати за товар, що чітко прописано умовами контракту від 18.09.2024 №1809-5 у пункті 9 (за погодженням сторін розрахунок за товар проводиться шляхом перерахування покупцем коштів на рахунок продавця в термін не пізніше 180 календарних днів з дати оформлення кожної митної декларації), додатково підтверджує обізнаність ОСОБА_1 із здійсненням поставки товару у такий незаконний спосіб, що є очевидним і свідчить про його умисність дій як обов`язкової складової адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже цілком логічним та належно підтвердженим висновком є те, що зазначені в контракті від 18.09.2024 № 1809-5 та в рахунку-фактурі (інвойсі) №2210-28 від 22.10.2024 відомості про покупця товару є такими, що не відповідають дійсності.

З огляду на наведене, доводи захисника, що до митного оформлення не подавалися документи, які містять неправдиві відомості та в діях ОСОБА_1 не було умислу, є голослівними.

Твердження апелянта про неналежність перекладу документів у справі до уваги судом не беруться, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні та інтерпретації захисником поняття щодо оформлення перекладу чи наявності договірних відносин між митним органом та бюро перекладів, яким здійснено такий переклад. Оформлення перекладу документів у справі з румунської мови на українську мову здійснено бюро перекладів «Lingvo team», вказаний переклад належним чином оформлений, прошитий, пронумерований та скріплений печаткою, а тому в суду не виникає сумнівів щодо належності таких документів як доказів у справі.

Зважаючи на наведене, судом першої інстанції обґрунтовано і правильно виснувано, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведено поза розумним сумнівом, а тому він підлягає відповідальності в межах санкції цієї норми.

В оскарженій постанові судом першої інстанції належним чином надано обґрунтування на аргументи захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з чим повністю погоджується й апеляційний суд.

Під час апеляційного перегляду справи захисником не надано нових відомостей чи беззаперечних доказів, які б вказували на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Апеляційні доводи фактично зводяться до заперечення належним чином встановлених у справі відомостей та інтерпретації норм чинного законодавства на свою користь, без наведення аргументів на спростування встановлених митним органом та районним судом обставин.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Таким чином, усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, - без задоволення.

Керуючись положеннями статті 294 КпАП України та ст.ст. 458, 485 Митного кодексу України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Литвиненку Дмитру Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Литвиненка Дмитра Олександровича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук