Справа 362/7055/25
Провадження 3/362/2755/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2025 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2025 о 18.10 год. в Київській області в смт Плесецьке по вул. Покровська водій ОСОБА_1 керував мопедом «Ямаха» без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, але в порушення п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В процесі розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП 07.09.2025 о 18.14 год. в Київській області в смт Плесецьке по вул. Покровська ОСОБА_1 поводив себе зухвало та нахабно, не виконував неодноразові законні розпорядження (вимоги) працівників поліції щодо надання документів та припинення протиправних дій.

ОСОБА_1 свою вину категорично заперечив, вказав, що в процесі розгляду справи була присутня його знайома, яка заважала розгляду, тому він не давав документи, а надав вже потім, коли сів у поліцейську машину. Просив закрити справу стосовно нього, оскільки він не керував мопедом.

Захисник адвокат Рвачов О.О. у судовому засіданні повністю підтримав позицію свого підзахисного, подав письмове клопотання про закриття справи стосовно водія, оскільки відсутні належні і допустимі докази його провини, йому безпідставно висунуто вимогу щодо проходження огляду, оскільки він не є водієм і не керував мопедом, це є припущенням працівників поліції, які відразу висунули вимогу пройти огляд у медичному закладі, без пропонування огляду на місці за допомогою приладу Драгер. Матеріали справи не містять доказів керування мопедом, а відеозапис подій є неповним. Протокол не може бути доказом у справі, а призначення додаткового стягнення у виді «позбавлення права керування транспортними засобами» не може бути застосовано, оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Судом досліджено наявні в справі письмові докази, а саме:

- протоколи про адміністративні правопорушення від 07.09.2024 за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, які складено відповідно до вимог КУпАП та в яких викладено фактичні обставини скоєних правопорушень, порушені норми закону, кваліфікацію дій особи, від підпису та отримання копій яких водій відмовився;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у водія, що відповідають ознакам, вказаним у протоколі, з якого вбачається, що водій відмовився від проходження огляду та від підпису, що зафіксовано на відео;

- направлення водія на огляд до медичного закладу, який не проводився через відмову водія;

- рапорт працівника поліції, в якому викладено обставини несення служби з 08.00 год 07.09.2025 по 08.00 год 08.09.2025, в процесі якої виявлено водія мопеда, який порушив вимоги п.2.3в ПДР (був без мотошолома).ю встановлено особу водія ОСОБА_1 та виявлено у нього ознаки сп`яніння, але від проходження огляду водій відмовився, а також зафіксовано перешкоджання діям поліцейських та невиконання їх законних вимог, в в`язку з чим до ОСОБА_1 застосовано «кайданки» та його затримано.

Суд зауважує, що в розумінні ст. 251 КУпАП рапорт працівника поліції є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. З огляду на справу, що розглядається, у рапорті працівника поліції містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, причини зупинки транспортного засобу, а тому є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є висновком уповноваженої особи, що склала протокол, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами. В даному випадку рапорт працівника поліції не суперечить матеріалам справи, а навпаки, викладені в ньому обставини узгоджуються з іншими доказами та доповнюють їх.

- копія протоколу адміністративного затримання ОСОБА_1 в порядку ст. 261 КУпАП;

- відеозапис, що міститься на диску як додатку до протоколу, з якого вбачається вся процедура розгляду справи: пояснення водія, який перебуває за кермом мопеда щодо фактичного керування мопедом, який на запитання поліцейського «чого керували без мотошолому?», відповів «У мене його не має», на неодноразові вимоги поліцейського представитись та надати документи, не реагує, поводиться агресивно, відмовляється, заперечує, після адміністративного затримання, був доставлений до приміщення відділу поліції, де на вимогу поліцейського пройти огляд відмовився, на запитання поліцейського, «до медичного закладу поїдемо» також відмовляється.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення. Для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Згідно пунктів 2,4,6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 3 цієї інструкції, є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Таким чином, заслухавши пояснення, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, у тому числі відеозапис подій, зміст якого не заперечувався і в якому водій не заперечує керування, пояснює відсутність у нього шолому та відмовляється надати документи, оцінивши всі наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_1 керував мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, якому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій відмовився.

У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння на місці зупинки шляхом зовнішньої перевірки (огляду) на підставі суб`єктивного сприйняття (припущення) поліцейським в порядку та спосіб, встановлений законодавством, останнім цілком обґрунтовано було висунуто вимогу про необхідність проходження огляду на місці або у закладі охорони здоров`я.

Проте, поведінка водія на місці події та у відділі поліції об`єктивно свідчила про те, що останній свідомо відмовився від проходження такого огляду.

При цьому, незгода водія з виявленими ознаками сп`яніння як на місці зупинки, так і у судовому засіданні не усуває обов`язок водія, передбачений п. 2.5 ПДР, щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

На відеозапису не зафіксовано жодної погрози, тиску або інших незаконних дій з боку працівників поліції в бік водія, при цьому водій був вільний у висловлюванні своєї позиції, ніхто не примушував давати або не давати пояснення, проходити або не проходити огляд, таким чином це була усвідомлена добровільна позиція водія відмовитися від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Посилання захисника на недопустимість відеозапису через те , що він не є непреривним, також не приймаються судом до уваги, оскільки захисник у судовому процесі посилався саме на відомості, які містяться на відеозапису і просив їх врахувати при розгляді, а при відтворенні відеозаписів можливо встановити всю процедуру розгляду справи, при цьому сторона захисту не вказує на будь-які порушення або дії, які не зафіксовано на відеозаписах.

При цьому, суд також виходить з того, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Разом з тим, окремі неточності чи технічні помилки в процесуальних документах, на які посилається захисник, не можуть бути безумовними підставами для визнання таких документів (доказів) недопустимими, якщо при цьому не порушуються фундаментальні права і свободи особи (відповідно до правових висновків Верховного суду).

Таким чином, суд вважає, що в діях водія вбачається порушення п. 2.5 ПДР , оскільки пройти огляд є обов`язком водія, тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його дії необхідно кваліфікувати як відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також за ст. 185 КУпАП, оскільки він дійсно не виконував законні вимоги поліцейського щодо припинення протиправних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає за необхідне призначити особі стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

При цьому, посилання захисника про те, що до водія неможливо застосувати додаткове стягнення у виді «позбавлення права керувати транспортними засобами», оскільки він не отримував свідоцтво відповідної категорії на право керування, і тому є іншою особою в розумінні ст. 130 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки диспозиція та санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП розрізняють водіїв як осіб які безпосередньо керують будь-яким транспортним засобом незалежно від наявності або відсутності відповідного свідоцтва, а інша особа це особа, яка передала керування транспортним засобом, а не безпосередньо водій.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 33, 34, 40-1, ч. 1 ст. 130, 221, 282, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в порядку ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу встановлений у строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Сухарева О.В.