ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/545/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно постанови, ОСОБА_1 31.05.2025 о 22 год. 20 хв. в с. Великі Гаї, Тернопільського району Тернопільської області, по вул. Незалежності, 41, керуючи автомобілем марки Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч на вул. Ярмуша в с. Великі Гаї, не був уважним, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги в русі транспортному засобу марки Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулась ДТП, при якій автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року, а провадження у справі закрити. Також просить допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з дотриманням Правил дорожнього руху;

суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги відеозаписи наявні у матеріалах справи;

покази свідків в оскаржуваній постанові вказано не вірно, так як вони, як в своїх поясненнях так і в суді першої інстанції зазначили, що машину яка рухалася назустріч видно не було, так як ніяких габаритних вогнів не світило, фари ближнього світла ввімкнені не були;

судом першої інстанції невірно встановлено, що перехрестя, місце ДТП, мало зовнішнє освітлення;

причиною ДТП є порушення водієм ОСОБА_4 п.19.1 ПДР України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Редькви Н.М., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав, пояснення потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката Майки М.Б., проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 22 вересня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 надіслано не було.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з копією судового рішення ознайомився 09 жовтня 2025 року, а апеляційна скарга подана 13 жовтня 2025 року.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, він підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводи свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як то передбачено ст.251 ч.2 КУпАП і суд, розглядаючи матеріали адміністративної справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен прийти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

Однак, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові суду висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за ст.124 КУпАП, не підтверджуються наявними у цій справі доказами.

Так, як вбачається зі змісту оскарженої постанови, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на відомостях, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347699 від 01 червня 2025 року; відомостям, зазначених у рапорті помічника чергового ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Прокопик Х.В. від 01 червня 2025 року; схемі місця ДТП, яка сталася 31 травня 2025 року о 22 год. 20 хв. в с. Великі Гаї, по вул. Незалежності, 31, Тернопільського району Тернопільської області; фотознімках, на яких зображено транспортні засоби марки Ford Fiesta, д.н.з НОМЕР_1 , та OPEL COMBO C, д.н.з НОМЕР_2 , на місці ДТП.

Згідно складеного відносно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення він, 31 травня 2025 року о 22 год. 20 хв. в с. Великі Гаї, Тернопільського району Тернопільської області, по вул. Незалежності, 41, керуючи автомобілем марки Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч на вул. Ярмуша в с. Великі Гаї, не був уважним, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги в русі транспортному засобу марки Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулась ДТП, при якій автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції визнав ці обставини доведеними.

Однак, такий висновок не підтверджується наявними у справі матеріалами, оскільки докази, що вказані в оскарженій постанові, не містять об`єктивних даних, які би доводили вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Так, склад правопорушення за ст.124 КУпАП за обставин цієї справи вимагає встановлення того, що водій міг об`єктивно сприйняти дорожню обстановку і до початку маневру повороту ліворуч виявити зустрічний транспорт та внаслідок цього мав реальну можливість виконати вимоги ПДР щодо надання переваги в русі зустрічному транспорту.

Тобто, ключовою обставиною у цій справі є те, чи мав водій Ford Fiesta реальну, об`єктивну можливість виявити зустрічний автомобіль до початку маневру повороту ліворуч.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність такої можливості судом першої інстанції не спростовані належним чином, хоча вказана обставина є істотною для висновку про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Так, зі змісту оскарженої постанови видно, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не бачив автомобіль потерпілої, так як він рухався без увімкнених фар, суд першої інстанції відхилив, мотивуючи тим, що сторона захисту не надала висновку експерта стосовно дослідження ним питання про те чи мав змогу ОСОБА_1 за обставин, наявних в момент ДТП, виявити перешкоду для його руху, зокрема зустрічний автомобіль, який рухається без увімкнених фар.

Однак, така оцінка доводів сторони захисту суперечить вимогам ст.62 Конституції, за змістом якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Таким чином, суди повинні ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах цієї справи наявні фактичні дані, які частково підтверджують версію сторони захисту.

Зокрема, це письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були безпосередніми очевидцями події. Їхні пояснення є послідовними, логічними та узгоджуються між собою.

Так, свідок ОСОБА_3 зазначає, що 31 травня 2025 року близько 22:30 год рухалася в транспортному засобі на місці пасажира позаду автомобіля Форд синього кольору і побачила як машина Форд зменшила швидкість і увімкнула лівий поворот, після чого побачила як машину розвернуло. Машину яка рухалася назустріч видно не було, так як ніяких габаритних вогнів не світило (а.с.6).

Свідок ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив, що 31 травня 2025 року о 22:30 год рухаючись по с. В.Гаї по центральній вулиці за транспортним засобом Форд синього кольору. Водій Форда увімкнув покажчик повороту та пригальмував, після чого автомобіль розвернуло. Зустрічного автомобіля видно не було, так як не було увімкнено фари ближнього світла (а.с.5).

У судовому засіданні свідки підтвердили зміст своїх письмових пояснень. Зокрема, ОСОБА_2 зазначив, що він рухався автомобілем позаду Ford Fiesta, пояснив, що під`їжджаючи до перехрестя, ОСОБА_1 зменшив швидкість, увімкнув покажчик лівого повороту та почав виконувати маневр. При цьому ОСОБА_2 підтвердив відсутність видимості світла фар зустрічного автомобіля. З його слів, дорога була темною. Свідок ОСОБА_3 також повідомила суд про те, що вона не бачила щоби в зустрічного транспортного засобу були увімкнені фари перед дорожньою пригодою.

Наведені письмові пояснення свідків, які відібрані у них безпосередньо після події ДТП, та їх показання в ході апеляційного розгляду узгоджуються з доводами сторони захисту про те, що в автомобілі під керуванням потерпілої не було увімкнено світло фар під час руху.

Крім того, показання цих свідків узгоджується з даними експертного висновку від 09.09.2025р. про те, що на відеозаписах камери спостереження, яка розташована на мийці самообслуговування неподалік місця ДТП, зафіксовано як повз неї за кілька хвилин до події ДТП проїхав без увімкненого світла фар автомобіль сірого кольору схожий на автомобіль потерпілої (Opel Combo).

Таким чином, версія сторони захисту про те, що автомобіль під керуванням потерпілої рухався без увімкненого світла фар ґрунтується не лише на поясненнях ОСОБА_1 , а також на інших наведених доказах.

Натомість пояснення потерпілої ОСОБА_4 про те, що під час руху на її автомобілі були увімкнені відповідні світлові прилади суд першої інстанції взяв до уваги на підставі того, що постанову поліцейського про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за те, що вона керувала автомобілем 31.05.2025р. без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби було скасовано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.06.2025р., зокрема з тих підстав, що поліцейським не задокументовано і не доведено факту вчинення ОСОБА_4 такого порушення вимог ПДР.

Однак, сама по собі відсутність доказів вини одного учасника ДТП не спростовує необхідність доведення вини іншого учасника ДТП належними і допустимими доказами.

Оцінюючи всі наявні у цій справі обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що фактичні дані не підтверджують поза розумним сумнівом наявності у ОСОБА_1 можливості передбачити рух зустрічного автомобіля та надати йому перевагу, а версія сторони захисту про те, що відсутність увімкнених світлових приладів у транспортного засобу Opel Combo унеможливила його виявлення на дистанції, достатній для оцінки дорожньої обстановки, не спростована.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У даній справі такі сумніви є істотними та ґрунтуються на показаннях очевидців події ДТП і об`єктивних даних відеозаписів, а інші матеріали провадження не містять переконливих доказів, які би спростовували твердження ОСОБА_1 про неможливість виявити зустрічний транспортний засіб у темну пору доби. За таких обставин будь-які висновки про наявність у водія реальної можливості уникнути ДТП є лише припущеннями, що прямо суперечить конституційному стандарту доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити і постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року скасувати, а провадження відносно нього у справі про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя