Справа № 456/4821/25
Провадження № 3/456/1884/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

17 листопада 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Валовін Ю. В. , розглянувши матеріали, які надійшли зі Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 5 ст. 126КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 433377 від 25.08.2025, ОСОБА_1 о 02:56 за адресою м. Стрий, вул. Сколівська, 7, Стрийського району Львівського області, керував транспортним засобом марки Honda Civikд.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи особою яка немає права керувати таким транспортним засобом, а саме повторно протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 125 КУпАП № ЕНА 3399099 від 03.11.2024 чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою яка немає права керування таким ТЗ, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126КУпАП.

Матеріали про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126КУпАП надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області до Стрийськогоміськрайонногосуду Львівської області 25.08.2025 року, після чого невідкладно у встановленому порядку були розподілені головуючому судді Валовін Ю. В. Розгляд справи двічі було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 , в тому числі у зв`язку з викликом в судове засідання інспектора поліції Гудяка Л. В., яким було складено протокол про вчинення адміністративного проавопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив, стверджував, що не керував транспортним засобом, а лише знаходився в ньому, а відтак не вчиняв правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши позицію обвинуваченого, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність складу та події правопорушення, виходячи з таких підстав.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимогст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами, які не мають права керування такими, або особами,позбавленими правакерування такими,при умовіповторності протягомроку вчиненняпорушень,передбачених частинами2-4ст.126КУпАП.

Таким чином, одним із ключових елементів об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП є те, що правопорушник має керувати транспортним засобом.

Відтак суд, встановлюючи наявність об`єктивної сторони вчинення правопорушення повинен в першу чергу встановити наявність факту керування. В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення вказано, що обставини зафіксовано на технічний засіб відеозапису №142. Водночас, в супереч вимогам п. 6 Інструкції № 1452/735, яким на працівників поліції покладено обов`язок долучати до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис,долучений до матеріалів DVD-Rдиск пустий та не містить жодної інформації, яка б могла підтвердити викладені в протоколі обставини.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, хоч і містить інформацію про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не містить пояснень останнього, зазначено, що від таких він відмовився.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.Рапорт працівника поліції також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Свідчення працівника поліції відображені у рапорті, не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі № 489/4827/16-а.

Також, суд враховує приписи ст. 255 КУпАП, в якій визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а орган який здійснює розгляд справи оцінює ці докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності.

Одночасно, інспектору Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту Гудяку Л. В. за клопотанням ОСОБА_1 скеровувалась повістка для надання пояснень щодо обставин вчинення правопорушення, проте інспектор в судове засідання не з`явився.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б могли підтвердити викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення обставини.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Окрім того, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. TheUnitedKingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява№ 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принципindubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно із пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У справі«ПоліОдріЕдвардспротиОб`єднаногоКоролівства» (PaulandAudreyEdwards v. TheUnited · Kingdom), рішення від 27 жовтня 2004 року, заява № 46477/99, Європейський Суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, MessegueandJabardov.Spain), рішення від 06 грудня 1998 року, заява № 10590/83, Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04, ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак суд, враховуючи все наведене вище, у відповідності до положеньстатей 251-252 КУпАП, з урахуванням положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП.

Так, згідно пункту 1ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатого провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126КУпАП.

Окремо, суд враховує, що пунктом 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» таст. 40-1 КУпАПвизначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст.284та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст. 23, 33, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Юлія ВАЛОВІН