Справа № 192/2705/25
Провадження № 3/192/1064/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2025 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., розглянувши в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , працює вчителем англійської мови відокремленого підрозділу Василівська гімназія філії закладу загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області», до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалась, РНОКПП - НОМЕР_1

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1734 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 447844 від 03 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 в період часу з початку квітня по 14 квітня 2025 року в с. Василівка по вул. Стремського, буд. 5, у приміщенні Василівської гімназії філії закладу загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області» під час освітнього процесу, будучи вчителем англійської мови вчинила дії, які полягали в психологічному насильстві відносно малолітнього учня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягали у приниженні її честі та гідності, у висловлюванні образ на її адресу, внаслідок чого була заподіяна шкода психічному здоров`ю малолітньої ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в суді свою вину не визнала та пояснила, що працює вчителем англійської мови, яку викладає протягом 15 років, а також в 2024 -2025 навчальних роках в 4 класі, де навчалася ОСОБА_2 , а під час карантину проводила он-лайн уроки, та виникали деякі нюанси у викладанні предмету для 5 учнів. Коли діти стали навчатися безпосередньо в школі, то вона завжди допомагала їм читати. Уроки проходили по три на тиждень. Заперечувала факт словесних образ, крику, приниження.

Захисник адвокат Гейко В. І. просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав відповідне клопотання.

Малолітня ОСОБА_2 в присутності матері та практичного психолога ОСОБА_3 пояснила, що вчитель ОСОБА_1 кричала на неї та інших дітей, коли вона навчалася в 4 класі на уроках англійської мови.

ОСОБА_4 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_2 та всі її п`ятеро дітей навчалися у ОСОБА_1 та не хотіли ходити до неї на уроки, оскільки вона завжди кричала на дітей та ображала їх. ОСОБА_5 також скаржилася вдома на вчителя, не хотіла ходити на уроки англійської мови. Під час літніх канікул ОСОБА_5 розповіла, що під час освітнього процесу загубила словник, на що ОСОБА_1 сказала: «твоя мама пиво може собі купити, а тобі словник не може, всі хлопці у вас служать, а купити тобі словник не можуть». Це дуже образило дитину. Тому мати 02 вересня 2025 року підписала колективну заву на і`мя директора ліцею. Коли саме стався конфлікт між вчителем та дитиною, матері не невідомо.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що працює на посаді практичного психолога закладу загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області» та у вересні 2025 року спілкувалася з малолітньою ОСОБА_2 . За результатами спілкування склала психологічні висновки щодо емоційного стану дитини. Відповідно до цього висновку дитина вказувала на те, що вчитель англійської мови словесно ображала її, підвищувала голос.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працює на посаді директора Василівської гімназії та їй особисто не надходили заяви від батьків учнів щодо поведінки ОСОБА_1 . Свідку відомо, що квітні 2025 року був конфлікт між ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_7 - ОСОБА_8 з приводу образ педагога в бік дитини, який скінчився розмовою між ними. Інших заяв щодо ОСОБА_1 не надходило.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює на посаді заступника директора Василівської гімназії та їй особисто не надходили заяви від батьків учнів щодо поведінки ОСОБА_1 . Свідку відомо, що була загальна зава від батьків учнів щодо поведінки ОСОБА_1 , а під час бесіди з дітьми, на якій свідок була присутня, малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_2 говорили, що ОСОБА_1 на уроках постійно кричить на них, ображає образливими словами: «дебіли, клоуни».

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що працює на посаді директора закладу загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області» та у вересні 2025 року до нього надійшла заява від матері ОСОБА_7 ОСОБА_8 та від групи батьків учнів гімназії, щодо поведінки ОСОБА_1 . Після чого було створено комісію та здійснено виїзд до гімназії. За результатами засідання комісії було встановлено факт булінгу з боку вчителя ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює на посаді соціального педагога закладу загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області» та свідку відомо, що у вересні 2025 року надійшла заява від матері ОСОБА_7 ОСОБА_8 та від групи батьків учнів гімназії, щодо поведінки ОСОБА_1 . Після чого було створено комісію та здійснено виїзд до гімназії. За результатами засідання комісії було встановлено факт булінгу з боку вчителя ОСОБА_1 .

Свідку ОСОБА_12 , яка працює на посаді заступника директора закладу загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області» обставини викладені в протоколах не відомі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.1734 КУпАП передбачена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Статтею 62 Конституції визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, щомають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Невідповідність відомостей, які зазначені в протоколі іншим доказам, не є підставою для повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», оскільки положення наказу Міністерства внутрішніх справ України « Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06 листопада 2015 року № 1376 не передбачають можливості внесення змін до вже складеного протоколу або виправлень.

Під час розгляду протоколу суддею було встановлено, що малолітня ОСОБА_2 не вказала дату та час виникнення конфлікту між нею та вчителем ОСОБА_1 . Матері ОСОБА_2 стало відомо про конфлікт лише 01 вересня 2025 року, а тому вона 02 вересня 2025 року підписала колективну заяву. Коли саме вчитель ображала її дитину, матері дівчинки не відомо. Інших свідків такої події не встановлено, а в протоколі не вказано дату та час вчинення правопорушення.

Оскільки відомості, які викладені в протоколі не були підтверджені матеріалами, які додані до протоколу, тому суддя приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.173-4, ст. ст. 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрити за відсутності події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Н. О. Щербина