КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповід,альності ОСОБА_1 , іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Сідяка А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Сідяка А.Д. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201375, 20.12.2024 року о 19.30 водій ОСОБА_1 керувавши автомобілем «Hyundai Elantra», р/н НОМЕР_1 , при виїзді на головну дорогу - автошлях М-06 з другорядної дороги - з с. Дмитрівка Бучанського району Київської області не надав перевагу автомобілю «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого відбулось зіткнення, транспортні засоби отримали пошкодження. За протоколом - своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 16.11 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду представник ОСОБА_2 - адвокат Сідяк А.Д. подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження оскаржуваної постанови.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження представник вказує, що дана постанова була направлена на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що наявна довідка у матеріалах справи. Апелянт зазначає, що це не є офіційною поштою ОСОБА_2 , він її ніде не зазначав і не стверджував, що дана пошта належить йому. Окрім того, у зазначеній адресі наявна помилка: домен Google пишеться google.com, а в довідці пошта на яку направлено Постанову закінчується на Google.com. - тобто із точкою у кінці, що визиває вмотивовані сумніви з приводу того чи була доставлена Постанова. А тому це не може вважатись належним повідомленням ОСОБА_2 про результат розгляду справи.

Наявність постанови було встановлено шляхом моніторингу порталу «Судова влада», де змінився статус розгляду справи. В той же день, представником було надіслано клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, а 08.10.2025 було здійснено ознайомлення із матеріалами справи про що наявна відмітка у матеріалах справи. Крім того, відповідно до відомостей зазначених у ЄДРСР оскаржувана постанова зареєстрована: 07.10.2025 року, опублікована: 08.10.2025 року. Таким чином вважає, що є підстави на поновлення десятиденного строку на оскарження постанови.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Сідяк А.Д. просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за спливом строку на притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог представник вказав, що судом першої інстанції помилково було зроблено висновок, що саме ОСОБА_2 є винуватцем даного ДТП, оскільки зіткнення транспортних засобів відбулось при зміні напрямку руху водієм ОСОБА_2 та прямолінійному русі водія ОСОБА_1 .

Так, у випадку, якщо б ОСОБА_2 змінював напрям при прямолінійному русі ОСОБА_1 то характер пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_1 був би іншим, зокрема на задніх та передніх дверях транспортного засобу ОСОБА_1 мала б бути наявна деформація (вмятина) та/або деформація (вмятина) задньої частини авто. Окрім того, у випадку, якщо б дане ДТП сталось так як описано у постанові то транспортний засіб ОСОБА_2 не міг би продовжувати рух далі.

Вищевказане твердження підтверджується наявними фото, де вбачається, що перше чим допустив зіткнення транспортного засобу ОСОБА_2 є права частина бамперу. Звертає увагу, що фара транспортного засобу ОСОБА_2 є цілою, що виключає зміну напрямку руху ОСОБА_2 , адже у такому випадку, як і зазначалось вище характер пошкоджень був би іншим, а також це б унеможливило подальший рух ОСОБА_2 .

Також зазначає, що суд першої інстанції як аргумент наводить те, що ОСОБА_2 зупинився на великій відстані від місця зіткнення. З приводу цього зазначаю, що у випадку, якщо б ОСОБА_2 не продовжив рух то положення його автомобіля створювало б додаткову небезпеку для всіх учасників руху. Таким чином, вважає висновок щодо вини ОСОБА_2 у ДТП помилковим.

Крім того, звертає увагу суду й на те, що станом на 16.10.2025 року сплили строки накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши доповідь судді, думку іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Сідяка А.Д., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, та їх пояснення та відповіді на запитання суду, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, передослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то як вбачається із матеріалів справи, оскаржувану постанову Києва-Святошинського районного суду Київської області було винесено 06 жовтня 2025 року, відповідно, останнім днем подачі апеляційної скарги на вказану постанову, в розумінні ч. 2 ст. 294 КУпАП, є 16 жовтня 2025 року. Як вбачається із відмітки на самій апеляційній скарзі, представником ОСОБА_2 - адвокатом Сідяком А.Д. було сформовано апеляційну скаргу в системі «Електронний суд» 16 жовтня 2025 року, тобто на десятий день строку для подачі апеляційної скарги. Враховуючи, що апеляційну скаргу було подано в межах 10-денного строку для апеляційного оскарження, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення у повній мірі дотримано не було, що підтверджується наступним.

Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є необґрунтованою, оскільки судом в достатній мірі не вмотивоване твердження про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 , наданих ним під час апеляційного розгляду, він рухався дорогою Київ-Чоп в напрямку міста Житомир смугою руху для зниження швидкості. З другорядної дороги, в якій перебували автомобілі для виїзду на головну дорогу, почав виїжджати транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 побачив, що ОСОБА_1 виїжджав з перехрестя та намагався загальмувати, але не зміг зупинитися, бо було слизько та ззаду їхали інші автомобілі. У водія ОСОБА_1 при виїзді на Т-образному перехресті на головну дорогу діяли вимоги знаку 2.1 «дати дорогу».

Представник ОСОБА_2 - адвокат Сідяк А.Д. в судовому засіданні вказав, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи. Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 порушив п. 16.11 ПДР, який означає, що водій, який виїжджає з другорядної дороги повинен пересвідчитися у безпеці руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні при апеляційному розгляді вказав, що він виїжджав з села Дмитрівка на трасу Київ-Чоп в напрямку міста Житомира. Впевнившись у відсутності перешкод почав рух. Водій ОСОБА_3 бачив на головній дорозі лише фуру, а транспортний засіб водія ОСОБА_2 вискочив за фурою. ОСОБА_1 побачив транспортний засіб ОСОБА_2 , коли блимнула фара у автомобілі останнього. Після того як відбулося зіткнення, автомобіль ОСОБА_2 зупинився за 50 м від перехрестя, що на думку ОСОБА_1 означає, що ОСОБА_2 і не намагався загальмувати. На перехресті перед виїздом стоїть знак 2.1 «Дати дорогу».

Із наявної в матеріалах справи схеми місця ДТП (а. с. 3) вбачається, що на Т-образному перехресті при виїзді із села Дмитрівка на автомобільний шлях М-06 Київ-Чоп діє знак 2.1 «Дати дорогу», який встановлює вимогу до водіїв надати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам , які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши справу на підставі наданих матеріалів, зокрема дослідивши схему місця ДТП (а. с. 3), приходить до висновку, що місце зіткнення транспортних засобів свідчить про те, що водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, належним чином не переконався в безпечності маневру (повороту праворуч), оскільки місце зіткнення автомобілів знаходиться на дорозі відразу біля Т-образного перехрестя, що свідчить про те, що ОСОБА_1 тільки почав поворот праворуч, не виконавши вимогу відповідного знаку 2.1 «дати дорогу», який зобов`язує будь-якого водія в повній мірі переконатися в безпечності маневру при виїзді на головну дорогу.

Крім того, суд не може робити висновки про швидкість руху транспортних засобів та керується лише межами апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставним, необґрунтованим належним чином та не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, ч. 2 ст. 38 КУпАП визначає строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні ? не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій-шостій цієї статті.

В той же час, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

До того ж, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, в тому числі з нереабілітуючих підстав.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сідяка Антона Дмитровича - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення - скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 369/1308/25

Апеляційне провадження № 33/824/5323/2025

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Омельченко М.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.