ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6557/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

13 серпня 2025 о 00-й годині 15 хвилин в м. Києві, вул. Срібнокільська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами Деснянським районним судом м. Києва 02.09.2024, вчинив правопорушення повторно протягом року, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

Крім того, 13 серпня 2025 о 00-й годині 15 хвилин в м. Києві, вул. Срібнокільська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та у лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 13 серпня 2025 о 00-й годині 15 хвилин в м. Києві, вул. Срібнокільська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу подану за допомогою диску (жезлу), продовжив рух, при цьому значно збільшивши швидкість, а також не виконував вимоги про зупинку поданих за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору. В подальшому був зупинений на вул. Срібнокільська, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вказані матеріали справ складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином тричі повідомленим за допомогою смс-повідомлення та направлення судових повісток, ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, провадженням щодо себе не цікавився.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП в цьому переліку відсутні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 421340, ЕПР 1 № 421310, ЕПР 1 № 421317, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 15, 28), копії постанови серія ЕНА № 5308064 від 25.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП України (а.с.5), копії постанови Деснянського районного суду м. Києва від 02.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень та 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с.7-9), довідці старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП капітана поліції Касько С., відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 10), відеозаписах з нагрудних бодікамер поліцейських, з яких вбачається, що працівники поліції здійснюють переслідування автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 . Після того, як вказаний автомобіль зупиняється, з місця водія виходить ОСОБА_1 , який починає говорити, що він не водій та не рухався на автомобілі. Працівники поліції перевіряючи особу ОСОБА_1 виявляє у нього ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 відмовляється. В подальшому працівник поліції починає складати відносно ОСОБА_1 протоколи (а.с.11, 24, 32), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху (а.с.19), постанові серія ЕНА № 5466507 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.21).

Враховуючи викладене приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

При вирішенні питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_1 , те, що він не працює, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 належить ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122-2, 126, 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба