П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2025 Справа №607/18898/25 Провадження №3/607/7049/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю захисника Черніцького І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445867 від 06.09.2025 вбачається, що 06.09.2025 о 23 год 25 хв в м. Тернопіль по вул. Збаразька, 3, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz C 250» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820» ARHJ-0251 (повірка дійсна до 12.11.2025) та проведення такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР категорично відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала на адресу суду пояснення, в яких просила розгляд справи проводити без її участі. В обґрунтування вказаних пояснень зазначила, що з інкримінованим порушенням вона категорично не погоджується, вважає, що в її діях немає складу адмінправопорушення, а вищезазначений протокол є неналежним та недопустимим доказом по справі. Як вбачається з матеріалів справи підставою для зупинки транспортного засобу, яким вона керувала, слугувало порушення нею п. 31.1 ПДР України, за що було винесено відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення серії BHA № 5663884. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 року дана постанова скасована, як неправомірна. Дані обставини вказують на те, що працівниками поліції 06.09.25 року безпідставно, в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про поліцію» було зупинено транспортний засіб під її керуванням, Відтак вона обґрунтовано вважає, що працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами факту порушення нею ПДР України, що могло бути законною підставою для зупинки її транспорного засобу, згідно Закону України «Про національну поліцію». Таким чином, обґрунтовано вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в контексті положень ст. 251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під її керуванням, згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та подальшої перевірки щодо наявності в її діях складу іншого адміністративного правопорушення. Крім того, вказала, що транспортним засобом в період комендантської години вона не керувала. Зважаючи на те, що зупинка поліцейськими транспортного відбулась без належних на те підстав, всупереч положень ст. 35 Закону України національну поліцію», тому і протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445867 від 06.09.2025, складений відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наслідком такої зупинки, як і всі інші докази, вказані у протоколі, є недопустимими доказами. Як вбачається із відеоматеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України не вживав жодних заходів для виявлення у неї ознак алкогольного сп?яніння. Про таку ознаку алкогольного сп?яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, яка безпідставно записана в протоколі їй також повідомлено не було. При спілкуванні з нею, працівник поліції з?ясовував її бажання про огляд на стан сп?яніння, оскільки на його думку в транспортному засобі був присутній запах алкоголю. Однак можливий запах алкоголю в транспортному засобі, де окрім неї перебував ще й пасажир, не є в силу вимог закону ознакою алкогольного сп?яніння водія. Водночас, із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, які міститься на оптичному носії інформації DVD-R диску, у неї жодних ознак алкогольного сп?яніння, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - не вбачається, так як і не вбачається, що поліцейським здійснювався візуальний огляд водія на встановлення таких ознак, що фактично знеславлює належність та допустимість вказаного відеозапису як доказу про те, що у неї були виявлені ознаки алкогольного сп?яніння. При цьому зазначила, що зі змісту вказаного відеозапису прослідковується цілком спокійна та виважена її поведінка, як водія, вона чітко та адекватно відповідає на всі запитання працівника поліції, її поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається їхнє спілкування, не знаходить свого підтвердження й зміна шкіряного покриву її обличчя, яке постійно має світлий та природній колір. Також повідомила, що працівники поліції жодним чином не вживали заходів щодо встановлення тих ознак, які зазначені у протоколі. Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет встановлення та наявності у неї ознак алкогольного сп?яніння, про що свідчить запис із бодікамери, за обставин, викладених у протоколі, що ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп?яніння в закладі охорони здоров?я. Крім того, зазначила, що працівниками поліції було порушено й процедуру огляду на визначення стану алкогольного спяніння. Як вбачається із наявного у справі відеозапису, після безпідставної зупинки, працівник поліції запитав у неї чи не хотіла б вона пройти огляд на визначення стану алкогольного сп?яніння. Оскільки вона поспішала додому, про що повідомляла працівників поліції, та в лікарню їхати не бажала, вона повідомила, що не має бажання проходити огляд, при цьому вона розуміла, що для проходження огляду їй необхідно було їхати в заклад охорони здоров?я. Вказала, що працівник поліції в порушення вимог закону не пропонував їй пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою газоаналізатор Drager Alcotest (Алкотест) 6820 ARSK 0237), як безпідставно зазначено у фабулі протоколу. Дані обставини безумовно підтверджуються фрагментами відео наявними у справі, з яких вбачається, що поліцейський з?ясовує у неї про бажання пройти огляд, однак в порушення вимог загаданої вище Інструкції, не пропонує їй пройти такий огляд за допомогою технічного пристрою газоаналізатор Drager Alcotest (Алкотест) 6820 ARSK 0237) на місці зупинки. Адже саме таку послідовність дій передбачає ст. 266 КУпАП та відповідна Інструкція. Всупереч вказаним вимогам пройти такий огляд на місці зупинки працівником поліції запропоновано не було.

Захисник Черніцький І.Р. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у: керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння; керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів; відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, згідно з п.п. 6, 7 Розділу I вищезазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445867 від 06.09.2025, ознаками алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 працівником поліції вказані: запах алкоголю з порожнини рота та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Разом з тим, суд зазначає, що з долученого до матеріалів справи та оглянутого у судовому засіданні відеозаписі із нагрудної камери працівника поліції не вбачається зафіксованого факту наявності візуальних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Крім того, при огляді відеозапису суд вважає, що твердження поліцейського слід оцінити критично, оскільки лише при одній розмові водія і його суб`єктивного ставлення до причини зупинки, неможливо віднести можливий запах алкоголю з автомобіля та різку зміну забарвлення шкірного покриву до ознак перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, що змусило поліцейського вимагати проходження такого огляду.

Cуд звертає увагу на те, що поведінка ОСОБА_1 не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останньої ознак алкогольного сп`яніння: вона поводила себе спокійно, різкої зміни забарвлення шкіри обличчя не вбачалось, оскільки колір її обличчя був повністю природній. Відтак, зважаючи на викладені обставини, працівником поліції передчасно, без встановлення та підтвердження явних ознак алкогольного сп`яніння у водія та без законної на те підстави, поставлено вимогу ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Тому, направлення водія, який керує транспортним засобом на огляд для визначення стану сп`яніння і вимога поліцейського пройти такий огляд в медичному закладі повинна бути правомірна, належно обґрунтована, ґрунтуватися на встановлених та підтверджених наявних ознаках алкогольного сп`яніння водія, як це передбачено вимогами Інструкції, не формальною, що буде служити правовою підставою, визначеною нормами законодавства, для виникнення у водія, в якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння обов`язку пройти огляд на визначення стану такого сп`яніння, а для поліцейського вимога про необхідність проходження таким водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, чого в даному випадку поліцейським не дотримано і не зроблено.

Згідно з ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, враховуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт наявності у водія ОСОБА_1 ознак стану алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, належними та допустимими доказами не підтверджено і спростовується її письмовими поясненнями та матеріалами справи, а відтак такі ознаки були відсутні при виставлені вимоги поліцейським пройти огляд.

Суд звертає увагу, що Закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст. 130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого сп`яніння.

При цьому, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи надані стороною захисту пояснення, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги сп?яніння не дотримані та порушені положення ст. 266 КУпАП під час здійснення процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння, а відтак і відсутність правомірної вимоги працівника поліції до водія пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння і обов`язку для водія пройти огляд на визначення такого стану.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445867 від 06.09.2025 складений, оформлений та отриманий працівником поліції із порушеннями вимог законодавства, без законних вимог, які ставилися водію і від яких вона правомірно відмовилася, а відтак визнається як неналежним і недопустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП в підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Водночас статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Так, з матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_1 працівником патрульної поліції виносилась постанова серії ЕНА № 5663884 від 06.09.2025 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 у справі №607/18833/25 скасована, а адміністративна справа відносно ОСОБА_1 провадженням закрита.

Тобто працівниками поліції не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, які стали причиною зупинки автомобіля під її керуванням, а тому суд вважає, що у працівника поліції не було законних підстав для проведення огляду її на стан сп`яніння, у зв`язку з чим складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є також недопустимим доказом відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева», згідно з якою будь-яке винне порушення поліцейськими прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Інших доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 порушення, матеріали справи не містять, а долучені відеозаписи із нагрудної камери поліцейського та службового автомобіля, свідоцтво про повірку технічного приладу, направлення водія на проведення огляду, рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП стосуються лише факту відмови водія від проходження огляду, і ніяким чином не підтверджують вказані у протоколі обставини щодо наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, за наявності яких водій на законну вимогу працівника поліції зобов`язувалася пройти такий огляд.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька