Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/704/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Подоляк Я. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С., вирішуючи питання прийнятності апеляційної скарги захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Боровського В.А. на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2025 в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Олескандрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2025 ОСОБА_1 визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

25.11.2025 захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Боровським В.А. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати вказану постанову суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також, в апеляційній скарзі апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови суду, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 та захисник Боровський В.А. не були присутні на судовому засіданні під час розгляду справи 05.11.2025, а копію постанови суду він отримала лише 14.11.2025.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені у клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суду по факту вищевказаного правопорушення винесена 05.11. 2025.

При цьому, дана постанова у резолютивній частині містить чітко визначений порядок її оскарження, тобто з дня її винесення, тому строк оскарження сплив 15.11. 2025.

Однак, апеляційна скарга на вказане судове рішення, захисником Боровським В.А. подана лише 25.11.2025, що свідчить дата біля її підпису, а також штемпель вхідно кореспонденції Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, тобто поза межами процесуального строку.

Апеляційний суд зазначає, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони повязані з непереборними та обєктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (пункти 22-23) зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (Melnyk v. Ukraine, N 23436/03).

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови суду особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисник дійсно не брали безпосередньо участь у розгляді справи 05.11.2025 (а.п.23-24).

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи свідчать про те, що як ОСОБА_1 , так і захисник Боровський В.А. достеменно знали про знаходження справи на розгляді в суді першої інстанції, про що свідчить подане захисником клопотання від 05.11.2025 про розгляд адміністративної справи без участі захисника.

Особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції не з`явився, жодних клопотань про відкладення розгляду справи саме 05.11.2025 до суду не подавав, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Твердження в апеляційній скарзі, як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду про те, що захисник Боровський В.А. не був присутній 05.11.2025 у судовому засіданні під час розгляду справи, а копію постанови суду він отримав 14.11.2025, на переконання апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки, закон пов`язує початок перебігу строку на подачу апеляційної скарги не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, як помилково вважає скаржник, а з моменту її винесення.

До того ж, в апеляційній скарзі не зазначено поважних причин, які б унеможливлювали отримання ОСОБА_1 чи його захисником Боровським В.А. копії оскаржуваної постанови раніше 14.11.2025 та не вказано на відсутність такої можливості.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 або його захисник зверталися до суду із заявою про видачу копії постанови та до 14.11.2025 їм не була виготовлена і видана копія оскаржуваної постанови.

Більш того, в клопотанні не зазначено, що перешкоджало захиснику звернутись до суду з апеляційною скаргою навіть починаючи з 14.11.2025 по 24.11.2025, а подав її лише 25.11. 2025, тобто поза межами цього десятиденного строку, навіть з моменту отримання копії постанови.

Поряд з цим, у клопотанні захисника-адвоката Боровського В.А. не наведено поважних підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, які б були повязані з непереборними та обєктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

При цьому, питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що в апеляційні скарзі не наведено обєктивних обставин поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б перешкоджали захиснику Боровському В.А. реалізувати право на апеляційне оскарження постанови суду, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку, а тому суд вважає, що відсутні законні підстави для його поновлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику-адвокату Боровському В.А. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2025 в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя