ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/24755/25

Провадження № 3/947/3315/25

24.11.2025 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 363937 від 16.06.2025 року)

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 року о 22:41 год., за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку № 2А/1, водій ОСОБА_1 (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував електричним самокатом «EWINGS», без державного номерного знаку, у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER ALCOTEST» відповідно до якого у останнього виявлено 0,56 %о (проміле) алкоголю.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.9 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Захисник Мамонтов Д.О., що діє в інтересах та захист ОСОБА_1 заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення та просив суд закрити провадження у справі, оскільки електричний самокат не являється транспортним засобом, а отже ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Суд, керуючись статтями 251, 252 КУпАП, оцінює наявні у матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , є процесуальним документом, передбаченим КУпАП, який фіксує факт події, час, місце, обставини правопорушення, дані про особу, ознаки можливого алкогольного сп`яніння, підстави проведення огляду і відомості про застосування спеціального технічного засобу. Протокол складений уповноваженими працівниками поліції, містить усі істотні реквізити, підписаний службовими особами та ОСОБА_1 , а істотних порушень порядку його оформлення судом не встановлено. Дані, викладені у протоколі, узгоджуються з іншими доказами, що дозволяє суду визнати його належним, допустимим та достовірним доказом факту керування ОСОБА_1 електричним самокатом у конкретний час і в конкретному місці.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведений із застосуванням спеціального технічного засобу «DRAGER ALCOTEST», є офіційним письмовим документом, який містить усі необхідні відомості: дата, час, місце проведення огляду, дані про ОСОБА_1 , марка і заводський номер приладу, цифровий результат 0,56‰, що суттєво перевищує нульовий допустимий рівень. Акт підписаний уповноваженою службовою особою та самою ОСОБА_1 , зауважень щодо процедури огляду вона не висловлювала.

Матеріали справи свідчать, що прилад «DRAGER ALCOTEST» був справним, мав чинну повірку, пройшов передбачений законодавством контроль, а даних про його технічну несправність не встановлено. З боку захисту не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів достовірність показника 0,56‰ чи правильність застосування приладу. Таким чином, суд виходить із презумпції правомірності дій працівників поліції та визнає отриманий цифровий результат достовірним.

Відеозапис із нагрудної камери поліцейських є технічним носієм доказової інформації у розумінні ст.251 КУпАП. Аналіз відеозапису свідчить, що він відображає: момент зупинки ОСОБА_1 , ознаки її стану сп`яніння, роз`яснення їй суті правопорушення, пропозицію пройти огляд, добровільну згоду останньої, сам процес тестування і оголошення результату. На відеозаписі не зафіксовано жодних ознак примусу, перешкод у роботі приладу чи неправомірних дій поліцейських. Монтаж або втручання у запис не виявлено.

Суд встановив, що протокол, акт огляду та відеозапис узгоджуються між собою, є взаємодоповнюючими та внутрішньо логічними. Жодних суперечностей між ними не зафіксовано.

Матеріали справи не містять доказів, які б ставили під сумнів об`єктивність та повноту відображених подій. Доводи захисту не містять посилань на конкретні порушення процедури огляду, технічні помилки чи недійсність приладу; вони мають припущувальний характер і не підтверджені доказами.

Суд доходить висновку, що сукупність письмових та технічних доказів є належною, допустимою, достовірною та достатньою для встановлення факту, що 16.06.2025 року о 22:41 год. ОСОБА_1 керувала електричним самокатом у стані алкогольного сп`яніння із результатом 0,56‰.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння. Цей факт у повному обсязі підтверджений матеріалами справи.

Суб`єктом вказаного правопорушення є водій транспортного засобу. Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху України, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей або вантажу. Електричний самокат, яким керувала ОСОБА_1 , обладнаний електродвигуном та використовується для пересування дорогами загального користування, а отже відповідає визначенню транспортного засобу.

Крім того, Закон України №2956-ІХ легально визнає такі електропристрої легкими персональними електричними транспортними засобами. Позиція Верховного Суду також однозначна: електросамокати є транспортними засобами у контексті ст.130 КУпАП (постанова ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22). Таким чином, доводи захисту про відсутність у ОСОБА_1 статусу суб`єкта адміністративного правопорушення є юридично помилковими.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується виною у формі прямого умислу. ОСОБА_1 добровільно погодилася пройти огляд, не заперечувала факту керування та не навела переконливих пояснень щодо походження алкоголю в організмі. Результат 0,56‰ свідчить, що вживання алкоголю відбулося до моменту керування.

Стаття 130 КУпАП є формальною і не вимагає настання наслідків. Достатнім є факт керування у стані сп`яніння, підтверджений належними доказами.

Положення п.2.9(a) ПДР України містять імперативну заборону керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Ця норма не містить винятків для електросамокатів.

Суд також враховує, що керування електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння створює реальну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, а норми ст.130 КУпАП мають превентивний характер.

Доводи захисту про те, що електричний самокат не належить до транспортних засобів, є юридично неспроможними, оскільки повністю суперечать легальному визначенню, наведеному у п.1.10 Правил дорожнього руху України. Згідно з зазначеною нормою, транспортним засобом є будь-який пристрій, призначений для перевезення людей або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання, незалежно від типу двигуна, приводу чи конструкції такого пристрою. Електричний самокат, яким керувала ОСОБА_1 , є засобом індивідуального перевезення, що використовується у дорожньому русі, приводиться в дію електродвигуном та переміщується дорогами загального користування. Той факт, що законодавець не встановив вичерпного переліку транспортних засобів, а застосував загальне, відкрите та технологічно нейтральне визначення, означає, що електросамокат повністю відповідає його ознакам.

В силу приписів Закону України №2956-IX, яким у 2023 році на законодавчому рівні було запроваджено категорію легких персональних електричних транспортних засобів. У цьому законі прямо зазначено, що електросамокати є одним із різновидів таких транспортних засобів, які призначені для участі у дорожньому русі, переміщення людей та забезпечені електродвигуном певної потужності. Законодавець, на відміну від тлумачення захисника, не лише підтвердив належність електросамокатів до категорії транспортних засобів, але й урегулював їх статус у системі дорожнього руху України. Неврахування захистом цієї імперативної норми свідчить про відрив його позиції від реальних норм матеріального права і робить такі доводи юридично порожніми.

Верховний Суд у своїй правозастосовній діяльності неодноразово наголошував, що електросамокати є транспортними засобами у широкому сенсі цього поняття, де вказано що електросамокат, який приводиться у рух електродвигуном, є пристроєм, здатним брати участь у дорожньому русі, створювати підвищену небезпеку для інших учасників та, відповідно, відноситься до транспортних засобів у контексті застосування ст.130 КУпАП. Верховний Суд наголосив, що визначальною ознакою для кваліфікації є не потужність двигуна, не швидкісні характеристики і навіть не технічна класифікація, а сам факт участі пристрою в дорожньому русі та здатність створювати небезпеку.

Сторона захисту, стверджуючи, що заборона, встановлена п.2.9(a) ПДР України, не поширюється на електричний самокат, фактично пропонує суду застосувати норму у спосіб, який суперечить її змісту, меті та загальній концепції безпеки дорожнього руху. П.2.9(a) ПДР встановлює імперативну заборону керування будь-яким транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Норма не містить винятків та не передбачає особливих умов для окремих категорій транспортних засобів. Логіка законодавця полягає у запобіганні небезпечній поведінці на дорозі, незалежно від того, за кермом якого саме транспортного засобу перебуває особа. Електросамокат є повноцінним учасником дорожнього руху, створює підвищену небезпеку для пішоходів, велосипедистів та автомобілів, а тому не може бути виведений з-під дії цієї норми

Оцінивши всі докази у їх сукупності відповідно до ст.252 КУпАП, суд доходить беззаперечного висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: вона керувала транспортним засобом електричним самокатом у стані алкогольного сп`яніння з показником 0,56‰. Докази є належними, допустимими, достовірними та такими, що у сукупності формують логічну, цілісну та несуперечливу картину події, яка виключає будь-які інші розумні сумніви.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2024 року, що складає 605, 60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.