Провадження № 3/185/4485/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 487357 складеного 18.10.2025 року поліцейським Писарьковим А.Ю. слідує, що 18.10.2025 року, о 22.38год. по вул.Преображенській,12 в м.Павлограді водій ОСОБА_1 . Форд Мондео номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту,почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився.

Під час розгляду справи судом особа, яка притягається до адміністративної відповідальності заперечувала свою винуватість у вчинення вказаного адміністративного правопорушення та наголошувала у поданому клопотанні про закриття провадження у справі про порушення її прав, передбачених КУпАП та ПДР України.

На переконання гр. ОСОБА_1 під час фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу за ст.130 КУпАП працівники правоохоронного органу порушили вимоги п.2.5.ПДР України, ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, внутрішній Наказ МВС № 1026 стосовно порядку відеофіксації події, притягли його до відповідальності за відсутності у нього об`єктивних ознак сп`яніння.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, з`ясувавши подане ним клопотання про закриття провадження у справі, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відео-запис обставин події, доданий до протоколу, його зміст та зафіксовану послідовність перебігу подій, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, а також у взаємозв`язку з діючим законодавством України, що регулює питання притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, під час складання протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також вимог ст.266 КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній 18.10.2025 року, о 22.38год. по вул.Преображенській,12 в м.Павлограді водій ОСОБА_1 . Форд Мондео номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту,почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 пояснив, що у вказаних в протоколі час та місці він дійсно був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, під час фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу за ст.130 КУпАП працівники правоохоронного органу порушили вимоги ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, внутрішній Наказ МВС № 1026 стосовно порядку відеофіксації події, притягли його до відповідальності за відсутності у нього об`єктивних ознак сп`яніння, не провів його огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не встановили та не зафіксували наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 2.5 ПДР України.

Наголошував, що Направлення його на медичний огляд містить в собі взагалі інші ознаки алкогольного сп`яніння, які не збігаються та суперечать переліку, зазначеному у самому протоколі.

Крім того, відео фіксація перебігу подій на місці його зупинки не була безперервною всупереч вимогам КУпАП та Наказу МВС № 1026 від 09.11.2015 року.

Зазначена позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, заслуговує на увагу, оскільки не спростована наданими суду доказами, з огляду на наступні встановлені судом об`єктивні дані.

Правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Додані до протоколу відносно ОСОБА_1 додатки містять пояснення останнього з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідно до яких ОСОБА_1 на місці фіксації правопорушення письмово зазначав про те, що є не винуватим, оскільки не вживав алкоголь.

Крім того, перегляд наданого суду відео-доказу у справі підтверджує позицію водія ОСОБА_1 , викладену ним в клопотанні про закриття провадження у справі про те, що посадовою особою органу внутрішніх справ під час фіксації адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, тощо, допущенні порушення.

Так, пунктом 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо)

Вимога, щодо необхідності проведення безперервної відео-фіксації подібних правопорушень, у разі відсутності на місці двох свідків, закріплена й КУпАП, а також Наказом МВС № 1026 від 09.11.2015 року.

Однак, відео-фіксація адміністративного правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , як про це свідчить дослідження вказаного доказу, відбувалося з необґрунтованими перериваннями фіксації.

Зокрема, переривання відео фіксації адміністративного правопорушення відбувалося на 23:02:39 год., 23:17:39год. з відновленням фіксації на 23:18:40год., 23:02:31год., тощо.

Також, суд наголошує, що порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…., і проведення такого огляду, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. ( далі - Порядок)

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що у разу незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Однак, перегляд наданого суду відео-доказу у справі підтверджує зазначені вище висновки суду щодо допущених посадовою особою органу внутрішніх справ порушень, допущених під час фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаним доказом зафіксовано той факт, що огляд водія ОСОБА_1 на наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу взагалі не проводився.

Навпаки, поліцейським в місці зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 не встановлювалися такі явні ознаки алкогольного сп`яніння, на які посилається поліцейський у складеному протоколі, як запах алкоголю з порожнини роту та почервоніння очей.

Більш того, перелік явних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , які нібито мали місце, були встановлені поліцейським та зазначені ним у протоколі про адміністративне правопорушення ( запах алкоголю з порожнини роту та почервоніння очей), суперечить переліку явних ознак алкогольного сп яніння, які наводяться вже в Направленні на медичний огляд та зазначаються поліцейським, як такі, що наявні у водія ОСОБА_1 та є відповідною підставою для направлення його на медичний огляд (невиразна мова, хитка хода).

Із зазначеного неможливо зробити висновок про те, які все ж таки явні ознаки алкогольного сп`яніння були зафіксовані поліцейським під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ті, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, чи, можливо ті, що зазначаються поліцейським у Направленні на медичний огляд.

Натомість, дослідження судом наданого поліцейським відео-доказу щодо зафіксованого перебігу подій на місці зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , свідчить про те, що останній взагалі не перевірявся на наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, зазначених як у протоколі, так і в Направленні на медичний огляд. Наявність таких ознак у водія ОСОБА_1 не фіксувалося, всупереч вимогам, зазначеним у пункті 2.5 ПДР України.

Навпаки, поведінка ОСОБА_1 , його рухи, їх координація, пояснення вказаної особи, що зафіксовані на відео-доказі, який було досліджено судом під час розгляду справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не має будь яких ознак алкогольного сп`яніння. Відео зафіксовано, що вказана особа поводить себе зрозуміло, прогнозовано, без відхилення від загальноприйнятних норм, надає чіткі висловлювання, та вчиняє інші дії, які у своїй сукупності спростовують висновки працівника поліції про наявність у вказаного водія явних ознак алкогольного сп`яніння.

Отже, з наведеного не зрозуміло чим у даному випадку керувався поліцейський, який без встановлення наявності у водія ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння, їх фіксації й т.і. притягнув останнього до адміністративної відповідальності, а також відсторонив вказаного водія від керування транспортним засобом, оскільки за змістом ст.266 КПК України зазначені дії можливі лише відносно тих водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Відтак. дії посадової особи правоохоронного органу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам КУпАП та наведених нормативних актів, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із встановленими вище порушеннями.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню ії суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччин», « Девеєр проти Бельгії»).

Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, беручи до уваги фактичну відсутність у даній справі інших належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.