Провадження № 3/161/6399/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Плахтій І.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №428313 від 30 вересня 2025 року вбачається, що 19 вересня 2025 року близько 12:00 у м. Луцьку по вул. Задворецькій, 1А, (заклад ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно співмешканки ОСОБА_3 , а саме: словесно ображав, погрожував та залякував, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №428314 від 30 вересня 2025 року вбачається, що 30 вересня 2025 року близько 16:40 у м. Луцьку по вул. Задворецькій, 1А, ОСОБА_1 відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції, а саме: припинити вчиняти протиправні дії, шарпав та штовхав працівників поліції, чим вчинив злісну працівникам поліції, що кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час, місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті суду. Судова повістка про судове засідання, що була направлена ОСОБА_1 на зазначену у протоколі адресу місця проживання, повернуллась на адресу суду без вручення.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №428313 від 30 вересня 2025 року; протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 012647 від 30 вересня 2025 року; рапортом від 25 вересня 2025 року; письмовою заявою ОСОБА_3 від 23 вересня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 30 вересня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 30 вересня 2025 року; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 30 вересня 2025 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Що стосується адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, органом, який склав адміністративні матеріали було надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт та відеозапис.

Однак, жоден із вищевказаних доказів не підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

На переконання суду, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Однак, долучений до матеріалів справи компакт-диск відеозапису фіксації обставин правопорушення є пустим та не містить жодної інформації.

Крім того, матеріали справи не містять і жодних відомостей про наявність свідків даної події, які б могли спростувати чи підтвердити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, будь-яких доказів, які вказували на вину ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП, а також підтверджували б наявність в його діях події та складу такого правопорушення матеріали справи не містять.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження в справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, доведеність його вини.Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., який передбачено ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Такий вид адміністративного стягнення є необхідним і достатнім для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п?ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п?ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173 - 2 і 173 - 6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39 1 цього Кодексу.

Суд вважає, що у даній справі відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, що передбачено ст. 39-1 КУпАП, оскільки таке правопорушення вчинено вперше і накладення штрафу при притягненні особи до адміністративної відповідальності на теперішній час буде достатнім для досягнення виховного ефекту.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

На підставі ч.1 ст. 173-2, ст.185 КУпАП, керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнення штрафу здійснити за реквізитами: рахунок отримувача: UA0003550; назва отримувача коштів: ГУК у Волинській області/м. Луцьк/21081100; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банка отримувача (МФО) 899998).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнення судового збору здійснити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ст. 185 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій