ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП ___________________, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст.173,185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2025 року о 22 год. 37 хв., гр. ОСОБА_1 , у м. Рівне, по вул. Степана Бандери, 69, вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, ображав гр. ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Крім того, 06 листопада 2025 року о 00 год. 00 хв., гр. ОСОБА_1 , у м. Рівне, по вул. Степана Бандери, 69, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського Мельника Ю.О. при виконанні службових обов`язків в охороні громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаятися та ображати поліцейських.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи винуватість у вчиненні адміністративних правопорушеннях, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення не визнав та вказав, що умисних дій щодо вчинення хуліганських дій та злісної непокори вимогам працівників поліції, не вчиняв. Вказав, що конфлікт виник, у зв`язку з тим, що працівники поліції підійшли до нього з товаришем і вимагали пред`явити документи, однак вважає, що підстав вимагати пред`явлення документів у поліцейських не було.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин є можливим об`єднати адміністративні матеріали № 569/25692/25 та № 569/25700/25 в одне провадження, присвоївши йому номер 569/25692/25, та розглядати одночасно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За змістом ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісною непокорою, відповідальність за яку передбачено ст. 185 КУпАП, є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір - це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора - це пасивна поведінка. Необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є злісність вчиненої непокори.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З диспозиції вказаної статті вбачається, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини, що складаються у сфері громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протистояти себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і спрямованість поведінки хулігана.

За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, вказаних в постановах, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 326696 від 06 листопада 2025 року та серії ВАД № 326695 від 05 листопада 2025 року, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , рапортом поліцейського, протоколом № 000139 про адміністративне затримання від 05.11.2025 та відеозаписом події.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції безпідставно йому було пред`явлено вимогу надати документи, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Таким чином, в силу ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський мав право вимагати у ОСОБА_1 пред`явлення ним документів, що посвідчують особу.

З дослідженого судом рапорту інспектора поліції вбачається, що близько 22 год. 25 хв. в м. Рівне по вул. Ст. Бандери, 69 біля тротуару було виявлено невідомого чоловіка, який знаходився в стані сп`яніння, відтак екіпажем Азов Т1 було прийнято рішення перевірити документи, що посвідчують особу на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», на що ОСОБА_1 почав поводити агресивно, лаявся в адресу поліцейських нецензурними словами. Відтак, останнього було затримано з метою проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені факти підтверджуються відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що працівники патрульної поліції неодноразово робили зауваження ОСОБА_1 припинити нецензурну лайку та надати документи, які посвідчують особу, натомість ОСОБА_1 на зауваження не реагував, після чого працівниками поліції було здійснено затримання останнього з метою проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, судом не встановлено обґрунтованих сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 .

Із врахуванням особи правопорушника, виходячи із характеру вчинених правопорушень, зважаючи на суспільну небезпечність правопорушень, підвищену соціальну чуттєвість та визначені законодавцем вид та розмір адміністративного стягнення, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції більш серйозного адміністративного правопорушення, яким є ст. 185 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до посвідчення ветерана номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є ветераном війни, а тому у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень (реквізити для сплати штрафу: Отримувач: ГУК у Рівн.обл./ Рівненська МТГ/21081100. Код отримувача (ЄДПРОУ): 38012494. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку: UA0017527. Код класифікації доходів бюджету: 21081100. Код банку: 899998).

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідно до статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповіднійстатті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області Святослав РОГОЗІН