ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8826/24 Головуючий суддя І інстанції Бабенко Ю. П.
Провадження № 33/818/1454/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП та враховуючи вимоги ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 07 жовтня 2024 року о 12 год.22 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, б. 320 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло; поведінка, яка не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» у лікаря нарколога ОСОБА_2 відмовився. ОСОБА_2 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст. 130 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Крім цього, постановою встановлено, що 07 жовтня 2024 року о 12 год. 22 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, б. 320, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.1А ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Астахов Д.В. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити або призначити новий розгляд справи, посилаючись на те, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився без його участі, без належного його повідомлення, що, на його думку, свідчить про порушення його права на захист. Вказував, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції перебував на лікарняному.

Поряд з цим, ОСОБА_2 просив поновити йому процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він не приймав участі, оскільки перебував у реанімації внаслідок тяжкого стану після поранення та не мав фізичної можливості отримати матеріали справи або вчасно подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей штампу вхідної кореспонденції Харківського апеляційного суду, апеляційна скарга надійшла до Харківського апеляційного суду 13.08.2025 року та в цей же день була розподілена в провадження головуючому судді Шабельнікову С.К.

Розгляд апеляційної скарги було призначено на 01.10.2025 року.

30 09.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла зава ОСОБА_2 , в якій він зазначав, що перебуває на стаціонарному лікування у військовому госпіталі та просив відкласти розгляд його апеляційної скарги. Поряд з цим, в своїй заяві ОСОБА_2 зазначив номер свого мобільного телефону для його повідомлення про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги.

Клопотання ОСОБА_2 , було задоволено та враховуючи відомості про його захворювання та раніше призначені апеляційні скарги, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 відкладено на 17.11.2025 року. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 повідомлений 04.11.2025 року шляхом направлення йому СМС-повідомлення у мобільний застосунок «Viber».

Також ОСОБА_2 повідомлявся про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги шляхом передачі йому телефонограми на вказаний ним номер мобільного телефону, оскільки саме такий вид його сповіщення був ним зазначений як найбільш сприятливий.

Крім того, 01.10.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому він просив надіслати йому копії матеріалів справи для ознайомлення.

Належить врахувати, що відповідно до відомостей доповідної секретаря судового засідання Гуржія І.В., 04.11.2025 року о 13:15 год. засобами телефонного зв`язку за номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , останнього було сповіщено про місце, день та час розгляду його апеляційної скарги. Крім того з апелянтом уточнювалася технічна можливість та спосіб надіслання копій матеріалів справи, зазначених ним у його заяві від 01.10.2025 року. Під час спілкування ОСОБА_2 повідомив секретарю судового засідання, що в отриманні копій матеріалів справи необхідність минула. Крім цього, ОСОБА_2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та вважав за можливе провадити апеляційний розгляд без його участі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 без його участі, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.1А, 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався на відомості: протоколів про адміністративні правопорушення, рапорту працівника поліції, направлення на огляд водія, постанов Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2024 року та 08.04.2024 року, постанови серії БАД № 744059 від 13.04.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, постанові Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, довідки про отримання посвідчення водія, а також відомостями відеозапису з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145020 від 07.10.2024 року (арк. 1) вбачається, що 07.10.2024 року ОСОБА_2 керував автомобілем Форд з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка що не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився. Правопорушення вчинено двічі протягом року.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145005 від 07.10.2024 року (арк. 29) вбачається, що 07.10.2024 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Форд» будучі позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинено повторно протягом року.

З відомостями цих протоколів ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи та письмові пояснення у цих протоколах.

В матеріалах цієї справи міститься диск з відеозаписом події за участю ОСОБА_2 (арк. 2, 30)

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції після того, як склали протоколи, ознайомили ОСОБА_2 з їх змістом, а останній отримав їх копії та особисто розписався в цих протоколах. Також працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 в якому суді будуть розглядатись протоколи про адміністративні правопорушення стосовно нього.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 був ознайомлений з відомостями цих протоколів, а також повідомлений про те, що стосовно нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, з відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі, про його право користуватись допомогою захисника.

Відповідно до положень ст. 267 КУпАП, огляд на стан наркотичного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Також, належить взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколів, не звертався із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто ОСОБА_2 , не скористався правовою допомогою захисника, а саме професійного адвоката, а також не скористався правом на оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_2 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу та відсутність будь-яких рішень щодо неправомірності дій працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколах відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 38) вбачається, що 07.10.2024 року було зупинено транспортний засіб «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .. У водія було виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. На водія було складено протокол за ст. 130 ч.3 КУпАП та протокол за ст. 126 ч.5 КУпАП. Водія було відсторонено від права керування транспортним засобом, автомобіль залишено на місці зупинки без порушення ПДР.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_2 на блок посту для перевірки документів. Належить врахувати, що ОСОБА_2 , будучи зупиненим працівниками поліції, не заперечував, що саме він керував цим автомобілем.

Такі відомості відеозапису вочевидь свідчать про те, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем, а тому він є водієм.

Також з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_2 працівники поліції виявили у останнього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_2 , відмовився. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 що він двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також притягався протягом року за ст. 126 КУпАП, на що ОСОБА_2 відповів, що йому це відомо і не заперечував цього. Також працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили, що стосовно нього буде складено протоколи про адміністративні правопорушення, що ОСОБА_2 ,/. також не заперечував та погоджувався з цим.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах цієї справи вбачається, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2024 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (арк. 6-12).

Поряд з цим, постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (арк. 13-16).

Такі відомості, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що ОСОБА_2 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, отже за відмову 07.10.2024 року від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння передбачена відповідальність саме за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Крім того, постановою серії БАД № 744059 від 13.04.2024 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керувати транспортним засобом та не мав реєстраційних документів на транспортний засіб.

Поряд з цим, постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом не маючи права керування даним транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно потягом року.

Враховуючи існування цих постанов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 07.10.20924 року керував транспортним засобом, не маючи на це права, тобто повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, зо що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_2 п.п. 2.1А, 2.5 ПДР України, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п.п. 2.1А, 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.5 ст. 126 та за ч.3 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков