Номер провадження: 33/813/2190/25
Номер справи місцевого суду: 509/2292/25
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягається до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Бессараба П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.10.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винною у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що вона 12.04.2025 о 18:50 год. в Одеській області, Одеському районі, с. Лиманка, вул. Спортивна 2, керувала транспортним засобом марки «FORD», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна мова). Від проходження експертизи на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та за допомогою газоаналізатору «Drager» відмовилась під відео фіксацію, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.10.2025, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування скарги апелянтка, посилаючись на ухвалення оскаржуваного судового рішення без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та порушенням принципів законності, зазначила про таке:

-факт керування транспортним засобом у момент події не доведено;

-протокол складено на підставі суб`єктивних пояснень учасників побутового конфлікту без будь-яких об`єктивних доказів;

-побутовий характер події;

-порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: огляд не проводився у визначений законом строк (2 години), акт медичного огляду відсутній, направлення оформлено з порушенням, а факт відмови не підтверджений свідками чи відео;

-порушення процедури складання протоколу, а саме: відсутні підписи свідків, дані приладу Drager, записи про роз`яснення прав. Копію протоколу не вручено ОСОБА_1 ;

-порушено право на захист, так як ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи;

-відсутні належні і допустимі докази вини ОСОБА_1 .

Захисник Бессараба П.А. надав суду доповнення до апеляційної скарги, в яких просив скасувати постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.10.2025 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Окрім доводів, зазначених в апеляційній скарзі, захисник, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зазначив про відсутність доказів стану сп`яніння ОСОБА_1 та її відмови від огляду, а також, що суд першої інстанції не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, не перевірив наявність обставин, що виключають провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Бессараба П.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та доповнення до неї.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, захисника в її інтересах, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону при розгляді судом першої інстанції матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими суду доказами.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, співробітники поліції додали:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №931531, складений 12.04.2025 о 22.10 год інспектором СРПП ВП №1 ОРУП№2 капітаном поліції Гайдучик П.В., за яким 12.04.2025 о 18:50 год. в Одеській області, Одеському районі, с. Лиманка, вул. Спортивна 2, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «FORD» д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна мова). Від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медзакладі чи приладом «Dragger» відмовилась під відео фіксацію, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 та власноруч надано пояснення, що управляла автомобілем в тверезому стані, так як приїхала тільки із церкви (а.с.3);

- рапорт інспектора СРПП Білоус С.В. від 12.04.2025, з якого вбачається, що 12.04.2025 отримано заявку та зареєстровано ЄО №9017 від 12.04.2025 як «Інші тілесні ушкодження», в результаті опрацювання вказаної інформації встановлено таке. 12.04.2025 о 19.07 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 12.04.2025 о 19:06 за адресою Одеський район с.Лиманка, вул.Совіньон 3, пансіонат «Аврора», невідома жінка, яка перекрила рух на своєму авто, днз НОМЕР_1 , на зауваження заявниці виражалась нецензурною лексикою, поцарапала обличчя заявниці, вдарила ногою, вона знаходилась в нетверезому стані. Від ЕМД відмовилась, заявниця хоче зняти побої (заявник ОСОБА_2 та зазначено номер телефону) а.с.4;

- письмова заява ОСОБА_3 на ім`я начальника поліції А.Коротченка від 12.04.2025, якою заявниця просить вжити заходи відносно жінки, яка 12.04.2025 в с.Лиманка, ж/м Совіньон біля ж/к «Аврора» спровокувала конфліктну ситуацію, під час якої висловлювалась нецензурною лайкою, кидалась в бійку та намагалась вдарити її та жінку, яка перебувала разом з нею. Конфлікт стався з приводу того, що вказана жінка перекрила їм виїзд своїм автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 . Також під час конфлікту вони помітили, що вказана жінка перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, так як від неї пахло алкоголем, була нестійка хода та нечітка мова. Після сварки вона сіла в авто та заїхала на паркувальне місце. Вказана конфліктна ситуація вирішилась при допомозі охорони ж/к «Совіньон», так як на їх прохання жінка не реагувала, так як була нетверезою (а.с.5-6);

- письмові пояснення ОСОБА_4 від 12.04.2025, за якими 12.04.2025 о 18:57 вона стала свідком конфліктної ситуації, яка сталась в с.Лиманка, ж/м «Совіньон» біля ж/к «Аврора». Під час конфлікту жінка заблокувала проїзд своєю автівкою Форд, д.н НОМЕР_1 , потім коли підійшла водійка авто, вона влаштувала сварку, під час якої висловлювалась нецензурною лайкою, кидалась в бійку, намагалась вдарити, при цьому перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. При цьому в даному стані сіла за кермо автомобіля та перепаркувала його, будучі в стані сп`яніння (а.с.7);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.04.2025, за якими 12.04.2025 приблизно о18:50 вона під`їхала до свого місця проживання на автомобілі Форд, НОМЕР_1 , та не змогла припаркуватись, так як її місце було зайнято іншим авто Тойота, д.н. НОМЕР_2 . Своє авто вона припаркувала позаду автомобіля Тойота та пішла гуляти з собакою. Через 10 хвилин їй зателефонувала водійка автомобіля Тойота та повідомила, що їй потрібно виїхати швидко. Коли підійшла до дому, між ними стався конфлікт, від якого громадяни, які перебували поряд, кинулися до неї в бійку та зломали дзвоник вхідної двері до ж/к «Аврора». Потім вона відігнала своє авто і вони поїхали з місця (а.с.8);

- направлення на огляд до КНП «ООМЦПЗ» ООР, складне 12.04.2025 о 22.10 год, в якому зазначено, серед іншого, ознаки сп`яніння, виявлені поліцейським, - різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнята мова, про доставку особи до закладу охорони здоров`я, а також не зазначено про проведення огляду (чи відмову від його проведення), його результати, данні про складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.9);

- витяг з інформаційно-пошукової системи МВС України «Армор» щодо ОСОБА_1 (а.с.10);

- інформація щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.11);

- оптичний диск, який містить чотири файли з відеозаписами нагрудних камер поліцейських щодо складання адмінматеріалів у цій справі.

На підставі наведених доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були повторно досліджені всі докази, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду та зазначає, що вищезазначені докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч.1 ст.9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, вказана норма регулює правовідносини щодо керування транспортним засобом у стані сп`яніння та визначає спеціальний суб`єкт водій транспортного засобу.

За положеннями п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Проведення огляду водія на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735(далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок).

Приписи Інструкції та Порядку застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За п.2 розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 6 розділу І Інструкції встановлює, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7).

При цьому відповідно до п.п.1, 6 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції України або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

За п.9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством (п.11 Розділу ІІ Інструкції).

Слід зазначити, що однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Між тим, матеріали даної справи не містять доказів того, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом або перебування за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння чи з явними ознаками такого.

Факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечувала.

В судовому засіданні апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, що містяться на оптичному диску, які записані на чотири окремі файли.

Так, відеозапис на файлі «NOR_Х100056…..0164. MOV» розпочинається, як зафіксовано бодікамерою о 18:35 год 12.04.2025, коли поліцейські вперше приїхали за викликом до житлового будинку, де проживає ОСОБА_1 . При цьому, автомобіль Форд, НОМЕР_1 , знаходиться на парковці біля будинку. ОСОБА_1 виходить до поліцейських з будинку та надає пояснення щодо суті конфлікту, що стався між нею та, як згодом встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з приводу паркувального місця біля цього будинку. ОСОБА_1 заперечувала факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Пояснювала, що коли приїхала з церкви до дому, то її паркомісце було зайнято, тому вона припарковала своє авто позаду автомобіля, що стояв на її паркомісці, та, залишивши свій номер телефона, пішла гуляти з собакою. Коли їй зателефонували з вимогою негайно відігнати авто, вона повідомила, що через 7-10 хвилин повернеться. По приходу на місце паркування автомобілів розпочалась сварка та четверо жінок кинулись до неї в бійку. Після чого вона відігнала авто та поставила його на своє паркомісце. ОСОБА_1 показувала поліцейським відеозаписи зі свого мобільного телефону щодо обставин виниклого побутового конфлікту.

На файлі «0000000_..........0003.МР4» відеозапис розпочинається, як зафіксовано бодікамерою о 02:42 год. 13.04.2025, коли поліцейські повторно приїхали до ОСОБА_1 та пройшли до її квартири, де відібрали у неї заяву на перевірку дій учасників виниклого побутового конфлікту.

Файл «0000000_....0004. МР4» з 10:00 хвилини запису поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що інші учасниці конфлікту наполягали, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 заперечувала. При цьому поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер або проїхати до медзакладу для проходження відповідного огляду у встановленому порядку, в той час як протокол про адміністративне правопорушення інспектор СРПП ВП№1 ОРУП №2 капітан поліції Гайдучик П.В. вже розпочав складати (час, зафіксований бодікамерою, 13.04.2025 о 03:02 год).

Файл ««0000000_....0005. МР4» по завершенню складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції надали його ОСОБА_1 для надання пояснень та підпису. При цьому ОСОБА_1 не було оголошено суті інкримінованого їй правопорушення, не ознайомлено зі змістом протоколу, не роз`яснено її прав та обов`язків та повідомлено, що з метою спростування слів опонентів конфлікту їй слід зазначити в графі пояснень, що керувала автомобілем у тверезому стані, що вона і зробила.

Слід звернути увагу, що згідно з вимогами п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано про вчинення правопорушення 12.04.2025 о 18:50 та складання протоколу 12.04.2025 о 22.10, в той час як оглянуті відеозаписи свідчать про початок складання протоколу 13.04.2025 о 03:02 год. Отже, в порушення вимог п.5 Розділу ІІ вказаної Інструкції поліцейські не забезпечили точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналізуючи оглянуті відеозаписи та зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд констатує, що працівники поліції, прибувши 12.04.2025 до квартири ОСОБА_1 , склали о 22.10 год протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про керування нею об 18.50 год. 12.04.2025 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські керувались поясненнями осіб ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), з якими у ОСОБА_1 відбувся побутовий конфлікт, що стало підставою для виклику «102». В той час, як в сенсі положень абз.2 п.6 розділу ІІ Інструкції та абз.2 п.4 Порядку не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Отже, оглянуті апеляційним судом відеозаписи не містять фіксації факту:

- керування ОСОБА_1 транспортним засобом,

- зупинки працівниками поліції транспортного засобу під її керуванням,

- виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння,

- пропозиції поліцейського до водія пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я,

-висловлення відмови водієм від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння або ж вчинення дій щодо ухилення від такого огляду.

Апеляційний суд наголошує на тому, що однією із форм об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є відмова особи від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто правопорушення вважається закінченим з моменту висловлення особою відмови, при цьому, для визнання особи винуватою у вчиненні вказаного правопорушення за вказаною кваліфікуючою ознакою не має значення встановлення факту перебування такої особи у стані алкогольного сп`яніння, до уваги приймається лише зафіксований згідно з вимогами закону факт відмови особи від проходження огляду.

За відсутності доказів керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, так як відсутні докази керування нею транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння на момент зупинки автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.

Крім того, відповідно до п.2 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за №1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Аналогічна норма міститься у ч.4 ст.256 КУпАП.

Проте з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису нагрудної камери співробітників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені її права та обов`язки, що є порушенням вищевказаних норм Інструкції за №1395 та положень ч.4 ст.256 КУпАП.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Отже доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Розглядаючи дану справу, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016), в яких Суд, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР не може бути обґрунтовано доказами, які зібрані поліцейським із порушенням приписів ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015, також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008.

За наведених обставин, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , зміст відеозаписів обставин події, які долучені до справи, а також відсутність інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 , як порушення водієм вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме як відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали судової справи, не надав оцінки відеозапису з нагрудних камер поліцейських, та дійшов хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять доказів виконання місцевим судом вимог ч.1 ст.277-2 КУпАП щодо повідомлення особи, яка притягається до відповідальності, про час та місце розгляду справи.

При встановлених обставинах, інші доводи сторони захисту не потребують детального аналізу, оскільки відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість прийнятого місцевим судом рішення про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, постанова суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко