ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1497/25 Номер провадження 33/814/738/25Головуючий у 1-й інстанції Коваленко О. А. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі адвоката Шевцової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевцової Л.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою судді, 19.02.2025 р. об 11.04 год. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 207 км ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-benz 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд проводився у закладі охорони здоров`я ВСП № 4 КП «ПО ЦТЗ ПОР» у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу, складеному 14.03.2025 на підставі акту медичного огляду особи № 2 від 19.02.2025.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Шевцова Л.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, постановити нову, якою закрити справу і звільнити ОСОБА_1 від накладеного адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за недоведеністю його вини та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що співробітниками поліції факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено, не встановлено й факт, хто саме ним керував.

Зауважує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Зазначає про порушення поліцейським вимог Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 №1026, оскільки відеозапис не є безперервним.

Зазначає, що з відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що поліцейськими не встановлено та не названо підстав того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Вказує про відсутність направлення, виданого працівниками поліції, ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я.

Зазначає, що в порушення вимог Інструкції №1472/735 не було дотримано вимог щодо проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, зокрема відбору біологічного середовища у дві ємності для дослідження.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення на адресу апеляційного суду не надходило, адвокат Шевцова Л.В. не заперечувала щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Шевцову Л.В., яка підтримала апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.

За приписами пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №278444 від 19.02.2025 зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.03.2025 відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані канабіноїдного сп`яніння (а.с.4).

Крім того, в матеріалах справи наявний акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2 від 19.02.2025, який підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані канабіноїдного сп`яніння. Для подальшого дослідження у останнього було відібрано біологічний матеріал сечу.

За результатами лабораторних тестів заключний діагноз відносно ОСОБА_1 : перебування в стані канабіноїдного сп`яніння підтвердився.

Відповідно до результату токсикологічного дослідження №708 від 24.02.2025 проведеного КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР», також було підтверджено, що в сечі ОСОБА_1 виявлено метаболіти канабіноїдів.

Додатково суддею місцевого суду проведено допит лікаря-нарколога ОСОБА_2 , який уточнив, що під час проведення огляду ОСОБА_1 встановлено, що останній перебував у стані канабіноїдного сп`яніння, яке є одним з різновидів наркотичного сп`яніння.

Таким чином, висновок ВСП №4 КП «ПО ЦТЗ ПОР» від 14.03.2025 є належним, допустимим та беззаперечним доказом факту перебування ОСОБА_1 у стані канабіноїдного (наркотичного) сп`яніння.

Сторона захисту в апеляційній скарзі не заперечує, що водій був доставлений до лікаря нарколога, де добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння, погодився на відібрання у нього зразків біологічного середовища, а також того, що такий огляд був проведений.

Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту про те, що зразки біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 відбиралися лише в одну ємність, оскільки на долученому до матеріалів справи відео зафіксовано, що водій добровільно надав зразки біологічного середовища, ємність передав медичному працівнику, який відразу ж проводить запакування з відібраним у ОСОБА_1 біологічним середовищем для направлення на подальше лабораторне дослідження, що жодним чином не впливає на результати проведеного лабораторного дослідження, в ході якого підтверджений факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до пунктів 7 та 8 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Попередньо встановлений лікарем діагноз на підставі тесту був підтверджений за результатами лабораторного дослідження, що відповідно і стало підставою для складення висновку з результатів медичного огляду.

Відтак, твердження апелянта про порушення порядку проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння сприймаються як такі, що спрямовані на формування у суду хибних висновків, з метою уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Як слідує з наявного у матеріалах справи відеозапису, працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу з приводу порушення правил дорожнього руху, а саме п. 9.8 за керування транспортним засобом буз увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується наявною у матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №4105079 від 19.02.2025, встановив у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння методом візуального спостереження, що узгоджується з викладеними вище законодавчими вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем транспортним засобом Mercedes-benz 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_3 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Так, ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція), є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме порушення координації рухів , порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Твердження апелянта, що результати аналізу наявного в матеріалах справи відеозапису не дають підстав вважати, що в ОСОБА_1 були ознаки сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки такі носять оціночний характер. При цьому єдиним уповноваженим суб`єктом, котрий може надавати оцінку діям особи, що керує транспортним засобом, та, відповідно, висловлювати вимогу пройти огляд на стан сп`яніння є працівник поліції, що виконує свої посадові обов`язки.

Відтак, доводи апелянта про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, не заслуговують на увагу.

Та обставина, що у матеріалах справи відсутнє направлення, на підставі якого заклад охорони здоров`я проводив огляд ОСОБА_1 , не може свідчити про порушення процедури направлення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння й оформлення його результатів.

Крім того, відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, оскільки з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зробленим лікарем ВСП №4 КП «ПО ЦТЗ ПОР» вбачається, що огляд був проведений саме за направленням поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області Уткіна М.В.

Таким чином, працівниками поліції забезпечено та дотримано процедуру направлення та проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, як того вимагають положення статті 266 КУпАП.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог Інструкції №1026 щодо безперервності відеофіксації є неспроможними, оскільки на відео повністю зафіксовано процес спілкування поліцейських з ОСОБА_1 з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, посилання на те, що відеозапис не має безперервного характеру, та на відео відсутня частина відеозйомки не впливає на доведеність факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння за результатами проведеного медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Зафіксована на наданих відеозаписах інформація є достатньою та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами на підтвердження обставин, що мають значення для справи.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, оскільки не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Викладені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шевцової Л.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко