Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 564/4100/25

Провадження № 33/4815/912/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої Євгеюка О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Євгеюка О.Є. на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року провадження у справі №564/4100/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 28.09.2025 року приблизно о 13:25 год. за місцем свого проживання громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме штовхав у груди, підвищував голос та ображав нецензурними словами, чим було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілої адвокат Євгеюк О.Є. просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, оскільки суддя під час розгляду справи не допитав потерпілу ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , не проглянув відеозаписи події, зняті на мобільний телефон 28.09.2025 року, на надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а саме: поясненням трьох осіб від 28.09.2025 року, терміновому заборонному припису стосовно ОСОБА_1 серії АА 617358 від 28.09.2025 року, та дійшов до передчасного висновку про те, що конфлікт виник з цивільних правовідносин щодо порядку користування спадковим майном житловим будинком, який за своєю суттю не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 є власником 1/6 частки будинку з господарськими спорудами, розташованому по АДРЕСА_1 . Власником інших 5/6 часток у вказаному будинку є його сестра ОСОБА_3 , якій цю частку подарувала їх матір згідно укладеного договору дарування, і саме після переоформлення 5/6 частки будинку на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 почав створювати неможливі умови проживання там матері ОСОБА_2 .. Так, в липні 2025 року він побив телевізор у будинку, скло у веранді та викрав документи, іншого разу закрив на замок окрему кімнату та попереносив туди речі, заборонив сусідам без його дозволу заходити додому провідувати матір, вигнав з будинку телемайстра, який приїхав встановлювати новий телевізор замість побитого. Зазначив, що 28.09.2025 року приблизно після 13 год. він знову з`явився до будинку і в присутності ОСОБА_2 почав переносити речі з однієї кімнати в іншу і під час словесної перепалки він штовхнув матір пенсіонерку, яка впала на підлогу, травмувалася і лише згодом змогла піднятись. Ці події були зафіксовані на телефон, записи якого ОСОБА_3 намагалася показати в суді першої інстанції.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання вказує, що потерпіла ОСОБА_2 та її представник при розгляді справи в суді присутні не були, а з копією постанови він ознайомився в ЄДРСР 11.10.2025 року.

Відповідно до ст.294 КУпАП, Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 02 жовтня 2025 року.

Закінчення строку на апеляційне оскарження у цьому випадку припадає на вихідний день 12.10.2025 року. Апеляційна скарга подана представником ОСОБА_4 до місцевого суду на наступний робочий день 13 жовтня 2025 року у межах десятиденного строку, передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП (а.с.19).

Отже строк на апеляційне оскарження не було пропущено.

Заслухавши доводи потерпілої ОСОБА_2 та захисника Євгеюка О.Є. на підтримання поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу суддя місцевого суду дійшов до правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, у ході судового розгляду ОСОБА_1 надав пояснення, що він не вчиняв домашнього насильства відносно своєї матері та пояснив, що між ним та сестрою існує спір щодо спадкового майна будинку по АДРЕСА_1 . Вказав, що вони уклали між собою письмовий договір про умови користування вказаним будинком і бувають випадки, що умови договору не виконуються, через що виникають конфліктні ситуації, але це не насильство в сім`ї, а суперечки щодо користування спадковим майном.

Потерпіла ОСОБА_2 вказала, що її син ОСОБА_1 28.09.2025 року приблизно після 13 год. почав переносити речі з однієї кімнати в іншу і під час їх словесної перепалки він штовхнув її в груди, після чого вона впала на підлогу, травмувалася і лише згодом змогла піднятись.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №471948 від 28 вересня 2025 року вбачається, що 28.09.2025 року приблизно о 13:25 год. за місцем свого проживання громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме штовхав в груди, підвищував голос та ображав нецензурними словами, чим було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має місце тоді, коли будь-які діяння психологічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Для встановлення наявності в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення слід розрізняти поняття «суперечка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваних в часі інцидентів множинних видів насильства; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному та/або фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї повторно протягом року.

Тому, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи, штовхання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до протоколу додано: письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 28.09.2025 року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.09.2025 року; терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №617358 від 28.09.2025 року.

Проте, зі змісту долучених письмових пояснень не вбачається, що виниклий між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 конфлікт носив характер умисного вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, зокрема застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погроз, образ чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпіла має передбачене законом право, тощо і що за своїми наслідками завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Наявні у матеріалах справи відеозаписи конфлікту, що відбувся 28.09.2025 року, також не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 протиправних дій відносно ОСОБА_2 , які б охоплювалися диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП. Дослідженим відеозаписом дійсно зафіксовано падіння ОСОБА_2 , однак це падіння не є наслідком штовхання чи будь-яких інших активних дій з боку ОСОБА_1 (файл 6mp4, час 00:40).

Інші докази, долучені до матеріалів справи, а саме: фотографії розбитого телевізора та пошкодженої шибки, стосуються подій липня 2025 року, які передували описаному конфлікту та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з обставинами, що стали підставою для складання протоколу від 28.09.2025 року.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 28 вересня 2025 року інкримінованого йому адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови місцевого суду.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Євгеюка О.Є. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович