Справа №452/3194/25
Провадження №3/452/1510/2025
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2025 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, неодруженого, дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -
25 серпня 2025 року та 26 серпня 2025 року до суду від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області надійшли для розгляду протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП, яким після автоматизованого розподілу було присвоєно номери справ: №452/3177/25 (провадження №3/452/1499/2025) та №452/3194/25 (провадження №3/452/1510/2025), відповідно, та які 03 вересня 2025 року було об`єднано в одне провадження під №452/3194/25 (провадження №3/452/1510/2025).
Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення та матеріалів справи судом встановлено наступне.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 повністю визнав себе винуватим у вчинених правопорушеннях, обставини у справі не оспорював, надавши судові відповідні пояснення, у вчиненому щиро покаявся.
Суд, заслухавши усні поясненняОСОБА_1 , надані ним під час розгляду справи в суді, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, у тому числі долучені до них відеозаписи, дійшов до таких висновків.
За протоколами про адміністративні правопорушення та матеріалами справи ОСОБА_1 , ознайомившись із протоколами про адміністративні правопорушення та підписавши їх, від надання письмових пояснень відмовився на підставі ст.63 Конституції України. При цьому, обставини у справі не оспорював, про наявність будь-яких заперечень щодо інкримінованих йому адміністративних правопорушень як у протоколах про адміністративні правопорушення, так і окремо не зазначив, до суду жодних доказів своєї невинуватості не надав.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно роз`яснень, наданих у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (далі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, тощо.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у абз.3 п.27 Постанови, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника, в даному конкретному випадку щодо ОСОБА_1 , і в межах, встановлених протоколами про адміністративні правопорушення.
Так, в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1№432549 від 24 серпня 2025 року та серії ЕПР1 №432546 від 24 серпня 2025 року, в кожному окремо, зафіксовано день, час та місце вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із порушенням останнім п.2.4 та п.8.9 (б), а також п.2.9 (а) ПДР України.
Відповідно до вимог п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України.
Пунктом 8.9 (б) ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Відповідно до положень п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, являється, зокрема, невиконання водіями вимог поліцейського.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В частині другій статті 266 КУпАП зазначено, щопід час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з вимогами стст.31,40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 лютого 2016 року №100, яким затверджено «Інструкцію
про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24 листопада 2015 року №14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.
Враховуючи те, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, продовжуються тривалий час, відображаючи як об`єктивну сторону правопорушення, а саме зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення DVD-диск із відеозаписами зі службового відеореєстратора та службової нагрудної камери є належним доказом у справі.
Крім того, відеозапис здійснено працівниками поліції на підставі п.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення. На переконання суду, вказаний відеозапис має високу інформативність, безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і береться судом до уваги, оскільки, виходячи із положень ст.251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Положеннями ч.2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на
проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З рапорту посадової особи ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Терлецького Ю.З. встановлено, що 24 серпня 2025 року о 04 год. 05 хв. ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем марки «PEUGEOT 406», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку було здійснено шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, а після зупинки транспортного засобу вже під час спілкування з водієм, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, відтак водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж у Комунальному некомерційному підприємстві Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня». Разом з тим, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу приладом Drager, результати тестування не оспорював та не виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі.
Суд враховує, що рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (позиція ВС КАС у справі №524/5741/16-а, постанова від 20 травня 2020 року), але разом з тим суд приймає до уваги, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, вказаний документ містить дані, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх.
Як вбачається із переглянутих судом технічних відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції, на них зафіксована не виконана вимога про зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 ..
Відповідно до п.12 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколів про адміністративні правопорушення, проте від надання письмових пояснень відмовився, при цьому, про наявність будь-яких зауважень щодо їх змісту чи обґрунтованих пояснень по суті адміністративних правопорушень як у протоколах про адміністративні правопорушення, так і окремо не зазначив.
На переконання суду, протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені уповноваженою особою з дотриманням вимог стст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цих
протоколів недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього. У протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені його процесуальні права та обов`язки, в кожному випадку окремо.
При дослідженні матеріалів справи, в тому числі при перегляді відеозаписів, істотних порушень з боку працівників поліції, які оформлювали адміністративні матеріали, не встановлено, а тому суд доходить висновку, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень.
З відеозаписів цілком зрозуміло, що події відносяться саме до цієї справи та відбулися саме в той день, час та за тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що обставини, які мали місце і стали підставою для складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , є достатніми для повного розуміння суті правопорушення.
Слід врахувати, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами чинного законодавства.
Будь-яких переконливих доводів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованих дій та/або могли б бути підставами для закриття провадження в справі за відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, при розгляді даної справи судом не встановлено.
Відтак, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатами тестування на алкоголь до протоколу приладом Drager, а також іншими матеріалами перевірки, у тому числі відеозаписами, відтвореними в суді під час розгляду справи, на яких зафіксовано невиконання вимоги поліцейського про зупинку водієм ОСОБА_1 та подальша зупинка транспортного засобу під керуванням останнього, так і його проходження огляду на стан алкогольного сп`янінняна місці зупинки транспортного засобу. При цьому, як вбачається із досліджених судом відеозаписів, ОСОБА_1 не оспорював факт керування ним транспортним засобом марки «PEUGEOT 406», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також результати тестуванням на алкоголь до протоколу приладом Drager та не наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ознаками правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, на переконання суду відсутні.
При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , його особу та ступінь вини, сімейний та майновий стан, а також те, що він неодружений,
дітей не має, раніше протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення.
Щире розкаяння ОСОБА_1 суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, суд не вбачає.
Згідно з вимогами ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адмiнiстративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним i тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За такої сукупності обставин у справі суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді та розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно довідки без номеру і дати, наданої начальником Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, вбачається, що за відомостями «ГСЦ Посвідчення водія» інформаційно телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», даних щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія не має.
За такої сукупності обставин у справі суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, розмір якого визначений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що інформація про отримання ним такого права відсутня, а отже за визначенням, передбаченим ПДР України, останній не є водієм.
На підставі викладеного, керуючись стст.28,36,40-1,ч.1 ст.122-2,ч.1 ст.130,ст.ст.283,284 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст.307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Т.М. Кущ