ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/335/25 Номер провадження 33/814/757/25Головуючий у 1-й інстанції Романенко О. О. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Філіповського В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 16 квітня 2025 року о 10 год. 25 хв. на автодорозі М03 Київ Харків Довжанський 306 км, в порушення вимог п.2.1а Правил дорожнього руху України, повторно протягом року, керував власним автомобілем BMW-530D, днз НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не набув такого права після закінчення терміну позбавлення права керувати транспортними засобами.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає про порушення права ОСОБА_1 на захист з огляду на те, що справа була розглянута без його участі та захисника.

Стверджує про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вважає, що станом на 16 квітня 2025 року ОСОБА_1 набув право керувати транспортними засобами після закінчення строку, що був встановлений згідно з постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року.

Стверджує, що минув річний строк для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КпАП України за ознакою "повторно протягом року".

Наголошує, що працівниками патрульної поліції не долучено до матеріалів справи належним чином засвідчені копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.126 та ч.1 ст.130 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем BMW-530D, днз НОМЕР_1 , на автодорозі М03 Київ Харків Довжанський 306 км, 16 квітня 2025 року о 10 год. 25 хв. підтверджується сукупністю досліджених суддею місцевого суду доказів, яким надана належна оцінка.

З наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що працівники поліції зупинили автомобіль BMW-530D, днз НОМЕР_1 , за перевищення швидкості. На місці водія перебував ОСОБА_1 , а інших осіб у салоні не було. При цьому, під час спілкування з працівником патрульної поліції ОСОБА_1 надав документи, що підтверджують його особу та жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом.

Вказаний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Достовірність обставин, зафіксованих на вказаному відеозаписі, захисником в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозицією ч.5 ст.126 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має такого права; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у права керування транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом).

З матеріалів справи видно, що постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Копія цієї постанови судді долучена до матеріалів справи.

В подальшому, під час дії застосованого до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, згідно з постановою інспектора взводу №1 роти №4 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП України Безрука Д.Ю. серії БАА №494755 від 15 листопада 2024 року, порушник притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КпАП України за керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.

Відповідно до ч.2 ст.317-1 КпАП України особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

За змістом ч.5 вказаної статті після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.3 п.20 Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМ України №340 від 08 травня 1993 року, повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Відповідно до абз.4 вказаного пункту особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Таким чином, законом не передбачено автоматичного поновлення у особи, яка позбавлена права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, відповідного права після закінчення строку позбавлення такого права.

Доказів проходження ОСОБА_1 обов`язкового позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів та отримання посвідчення водія на право керувати транспортними засобами відповідної категорії матеріали справи не містять та захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність відповідного судового рішення та призначеного йому стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, у подальшому у встановленому законом порядку таке право керування не набув, а тому є особою, яка не має права керувати транспортними засобами.

Зі змісту ст.35 КпАП України вбачається, що під повторним вчиненням адміністративного правопорушення слід розуміти повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до п.5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 передбачено, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

В матеріалах справи міститься довідка Управління патрульної поліції в Полтавській області від 17 квітня 2025 року, зі змісту якої видно, що згідно з даними підсистеми «Адміністративна практика» Інформаційного порталу НП України ОСОБА_1 15 листопада 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 та ч.1 ст.121-3 КпАП України, а до матеріалів справи долучена копія постанови серії БАА №494755 від 15 листопада 2024 року.

Відомостей про скасування даної постанови чи оскарження дій поліцейських з приводу винесення вказаної постанови матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, відсутність відмітки про засвідчення копій вказаних постанов жодним чином не спростовує факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ч.4 ст.126 КпАП України.

Отже, станом на дату вчинення адміністративного правопорушення у даній справі ОСОБА_1 був особою, яка була піддана адміністративному стягненню за ч.4 ст.126 КпАП України, що створює ознаку «повторно протягом року» за ч.5 вказаної статті.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КпАП України.

Твердження захисника про порушення права ОСОБА_1 на захист з огляду на те, що справа розглянута суддею без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника є непереконливими.

Як видно з матеріалів справи, після надходження протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 до Решетилівського районного суду Полтавської області та проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями цього суду, суддею Романенко О.О. неодноразово були вжиті заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про місце та часу розгляду справи.

В подальшому, у зв`язку з неявкою в черговий раз ОСОБА_1 та його захисника в судове засідання, з огляду на їх належне повідомлення про місце та час судового розгляду, суддя місцевого суду Романенко О.О. розглянула справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутності учасників справи.

Будь-яких порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності внаслідок такого розгляду суд апеляційної інстанції не вбачає.

Більше того, і в засідання апеляційного суду захисник направив клопотання про розгляд справи без його участі та участі порушника.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.5 ст.126 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Філіповського Віктора Валентиновича залишити без задоволення, а постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.