Справа № 170/781/25 Провадження №33/802/814/25 Головуючий у 1 інстанції:Жевнєрова Н. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шацького районного суду Волинської області від 23.10.2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень (сімнадцять тисяч гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона в період часу з 15.08.2025 року по 17.08.2025 року здійснила діяльність з надання в оренду житла з тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, з метою отримання прибутку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КпАП України (а.с.24).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом при винесенні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що зазначення у протоколі про зайняття нею діяльності по здаванні в оренду власного житла 15.08.2025 року - 17.08.2025 року не може бути доказом системності її дій, при цьому всі сумніви в цій частині тлумачаться на її користь. Більше того, зважаючи на особливості її місця проживання, а саме розміщення її житла до території Шацького національного природного парку у Волинській області, на березі озера Світязь, можливість здавати житло в оренду є лише у теплу пору року, а це два-три місяці в рік. А тому бути підприємцем інші 9 місяців немає потреби.

Просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України (а.с.27-32).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи (а.с.39) не з`явилася, в поданій апеляційній скарзі просить проводити розгляд у її відсутності. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КпАП України є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно зі ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Здійснення підприємницької діяльності без реєстрації або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, тягне адміністративну відповідальність за ст.164 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова Шацького районного суду Волинської області від 23.10.2025 року щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідальність за ч.1 ст.164 КпАП України наступає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом; без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії; або без одержання документу дозвільного характеру.

Суб`єктом відповідальності в даному випадку є фізична особа.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Даний Закон поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 434327 від 17.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 15.08.2025 року по 17.08.2025 року здійснила діяльність з надання в оренду житла з тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, , чим порушила ч.4 с.19 Господарського кодексу України, чим вчинила адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КпАП України (а.с.1).

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано:

- рапорт працівника поліції від 17.08.2025 року (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 17.08.2025 року в яких зазначено, що вона за домовленістю із ОСОБА_1 за плату винайняла у неї в оренду для тимчасового проживання житло (а.с.5).

В поданих до місцевого суду письмових поясненнях ОСОБА_1 від 16.10.2025 року зазначено, що вона не має на меті здійснення на постійній основі підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, однак, коли випадає можливість, здає в тимчасове користування кімнати власного будинку, в якому вона проживає, що у свою чергу також є видом господарської діяльності, який підлягає ліцензуванню (а.с.16-17).

На переконання апеляційного суду сукупність наведених обставин та доказів усуває будь-які сумніви у здійсненні ОСОБА_1 здачі в оренду житла з тимчасового проживання без дозвільних документів, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.164 КпАП України.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які були дослідженні в ході розгляду справи, є достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, так як отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися в період з 15.08.2025 року до 17.08.2025 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

У доводах апеляційної скарги указано, що адміністративні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність як суб`єкт господарювання на постійній основі. Такі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до диспозиції наведеної статті Кодексу, об`єктивною стороною саме і є порушення порядку провадження господарської діяльності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з огляду на письмові пояснення ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги, в яких вона не заперечувала обставин, викладені у протоколі та вказала, що вона дійсно здійснювала здачу в оренду кімнати власного будинку без дозвільних документів лише у літній період.

Відтак, матеріали справи не містять будь-яких даних на підтвердження заявлених доводів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги як спроби уникнути відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового розгляду апеляційним судом не здобуто.

Таким чином, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на предмет її відповідності вимогам закону, в межах доводів апеляційної скарги, встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами.

Підстав для закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Статтею 23 КпАП України передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Пстанову судді Шацького районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КпАП України, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.