Провадження №: 3/752/8080/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Гаврищук А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР1 №458032 18.09.2025 о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Жилянська, 75, керуючи автомобілем «Mercedes» д/н/з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Peugeot» д/н/з НОМЕР_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також зазначив, що дорожньо-транспортна пригода трапилася з вини водія транспортного засобу «Peugeot» д/н/з НОМЕР_2 , яка при зміні смуги руху з другої у третю, не надала перевагу у русі його автомобілю - «Mercedes» д/н/з НОМЕР_1 , який рухався у тій смузі (третя) на яку вона мала наміри перестроїтися, внаслідок чого трапилося зіткнення автомобілів. Стосовно розташування свого автомобіля після моменту зіткнення, як показано на схемі ДТП, одночасно в третій та четвертій смугах руху, пояснив, що після різкого перестроювання автомобіля «Peugeot» в його смугу руху намагався уникнути зіткнення та узяв ліворуч, однак це не допомогло запобігти зіткненню.

Свідок ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні, та як встановлено на момент ДТП, 18.09.2025 о 18 годині 45 хвилин, перебувала у автомобілі «Mercedes» д/н/з НОМЕР_1 , суду пояснила, що дорожньо-транспортна пригода трапилася з вини водія автомобіля «Peugeot» помаранчевого кольору, оскільки водій вказаного автомобіля, спробувала різко перелаштуватися з сусідньої смуги руху в полосу де рухався автомобіль «Mercedes» в наслідок чого трапилося зіткнення цих автомобілів.

Потерпіла ОСОБА_3 , в судовому засіданні вказала, що у вчиненні ДТП вважає винним ОСОБА_1 , оскільки він не переконавшись у безпечності маневру, здійснив виїзд з лівої крайньої смуги (четверта) де був припаркований його автомобіль, на третю смугу руху на яку вона у цей же час перелаштовувалась на своєму автомобілі в наслідок чого і сталося зіткнення. Вважає, що у діях водія ОСОБА_4 наявне порушення пунктів 10.1, 13.1 ПДР.

Дослідивши адміністративний матеріал, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у праві й притягнення на цій основі законного рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумції невинуватості, передбаченого ст.62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі доодержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення автомобіль «Mercedes» д/н/з НОМЕР_1 , отримав наступні пошкодження: переднє праве крило, передній бампер з права; автомобіль «Peugeot» д/н/з НОМЕР_2 , отримав наступні пошкодження: задні ліві двері, заднє ліве крило, накладка заднього лівого колеса. Локалізація пошкоджень, свідчить, що відбулося зіткнення з послідуючим тертям переднього правого крила та правої частини бампера автомобіля «Mercedes» з задніми лівими дверима, заднім лівим крилом та накладкою заднього лівого колеса автомобіля «Peugeot». Таким чином два вказаних автомобілі у момент зіткнення перебували у русі в одному напрямку, однак не один за одним, а перебуваючи частково паралельно на ширину точок зіткнення. Вказане, не суперечить показам, наданим у судовому засіданні обома водіями. Таким чином, у даній ситуації наявний факт недотримання одним із учасників саме бічного інтервалу, а не дистанції у сукупності із порушенням інших норм ПДР.

Різниця між дистанцією та інтервалом полягає в напрямку відстані: дистанція - це відстань до транспортного засобу попереду по тій самій смузі, а інтервал - це відстань збоку до транспортних засобів, що рухаються суміжними смугами, або інших об`єктів. Дотримання обох правил є важливим для безпеки руху, оскільки дозволяє вчасно реагувати на несподівані ситуації на дорозі.

Однак, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №458032 ОСОБА_1 , вміняється порушення п. 13.1 ПДР в частині недотримання інтервалу, однак у цьому протоколі надалі зазначається про недотримання дистанції (водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції) вказана суперечність свідчить, що на момент складання протоколу працівники патрульної поліції не встановили фактичних обставин винекнення ДТП.

Разом із тим, з огляду на покази потерпілої, яка зазначила, що зіткнення сталося в момент перестроювання її автомобіля із другої у третю смугу руху, відсутність інших доказів на підтвердження її слів, що водій автомобіля «Mercedes», на момент ДТП здійснював виїзд з четвертої смуги руху на третю, покази ОСОБА_1 , та свідка, наявні суперечності у змісті протоколу, суд не вбачає у діях водія ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній ситуації порушення п. 13.1 ПДР в частині недотримання безпечного інтервалу та дистанції.

Посилань на порушення інших пунктів ПДР в діях ОСОБА_1 , протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не містить.

Отже, суддя доходить висновку, що об`єктивних даних в тому, що ОСОБА_1 , порушив п. 13.1 ПДР України, у зв`язку з чим сталося зіткнення з автомобілем «Peugeot» д/н/з НОМЕР_2 , у справі не зібрано, натомість матеріали справи свідчать про відсутність у його діях порушення будь яких інших пунктів ПДР України, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідає показам наданим ОСОБА_1 , показам свідка ОСОБА_2 , не суперечить схемі ДТП та фотознімкам дослідженим суддею у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.В. Гаврищук