Справа № 346/5177/25
Провадження № 3/346/1799/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467910, 29.09.2025 року о 00:47 год. в м. Коломия по вул. Хмельницького, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz e320» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Алкофор 507», результат 0,62 проміле. Від проходження огляду в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

21.10.2025р. ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення в яких просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Вказав, що 29.09.2025р. перебував у с. Буковель в готелі «Radisson Resort Bukovel» разом з ОСОБА_2 , яка може підтвердити дані обставини. Невідома особа показала представникам СРПП фото на телефоні його посвідчення водія, а представник поліції не переконався в тому, що цей документ дійсно належить пред`явнику, внаслідок чого відбулося оформлення протоколу та інших адміністративних матеріалів відносно нього, а не тієї особи, яка в дійсності повинна нести відповідальність за даними обставинами. Вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння.

Приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що даного правопорушення він не вчиняв, оскільки в дату його вчинення перебував в с. Буковель на відпочинку зі своєю дівчиною, святкував свій день народження. До м. Коломиї того дня не їздив. Вказав, що на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських не він, особа водія, якого зупинили працівники поліції, йому не відома, даного чоловіка він не знає. Автомобіля «Mercedes Benz e320» в його власності та користуванні ніколи не було, з власником даного транспортного засобу ОСОБА_3 він також не знайомий. З приводу пред`явлення невідомим йому чоловіком його посвідчення водія серії НОМЕР_3 зазначив, що не знає яким чином та хто міг використати його документ. При цьому вказав, що він є діючим військовослужбовцем і його особисті речі в тому числі і документи нерідко пересилаються «Новою поштою» та перебувають на зберіганні у військових командирів, тим самим стверджуючи про наявність доступу в інших людей до його документів, зокрема і до його посвідчення водія. Наполягав на тому, що взагалі не має жодного відношення до даної події та просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В підтвердження наданих пояснень ОСОБА_1 було направлено до суду та долучено до справи наступні докази:

-Рапорт від 05.09.2025р., в якому ОСОБА_1 просить надати йому частину щорічної основної відпустки за 2025 рік терміном на 20 календарних днів з 24.09.2025р.

-Витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 23.09.2025р. № 279 про відпустку майора ОСОБА_1 з 24.09.2025р. по 17.10.2025р. з урахуванням 4 доби для переміщення до місця проведення відпустки і у зворотному напрямку;

-Копію відпускного квитка ОСОБА_1 на період щорічної основної відпустки за 2025 рік в м. Грудзьондз Республіка Польща на 24 доби (з 24.09.2025 по 17.10.2025р.).

-Скріншот підтвердження бронювання готелю «Radisson Resort Bukovel» в період з 28.09.2025 по 01.10.2025р.

-Скрінщот мобільного телефону з опублікованою 29.09.2025р. о 18:55 год. світлиною з зображенням ОСОБА_1 в приміщенні ресторану в с. Буковель;

-Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_1 , датований 18.10.2025р., в якому останній просить органи поліції провести перевірку відносно необґрунтованого складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП працівниками патрульної поліції відносно нього;

-Довідку заступника командира в/ч НОМЕР_1 від 20.10.2025р. № 5605 про перебування ОСОБА_1 на військовій службі;

-Копію паспорту громадянина України № НОМЕР_4 та копію посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд прийшов до наступного висновку.

За положеннями ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9 «а» ПДР України, який передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення працівником поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467910 від 29.09.2025р., в якому вказано дату, час, місце та суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також картку обліку адміністративного правопорушення;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення покриву обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,62 проміле.

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, в якому також вказані ті ж самі ознаки алкогольного сп`яніння, що і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; При цьому, в графі «Результат огляду» зазначено, що огляд не проводився, особа до медичного закладу не доставлялася;

роздруківка зі спеціального технічного засобу «Алкофор 507», згідно якої результат тесту 0,62‰. Дата тесту 29 вересня 2025р., час 00:17 год.;

- копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Алкофор 507» чинного до 21.05.2026р.;

- рапорт поліцейського СРПП Коломийського РВП Майхровича М.М., в якому вказано, що під час патрулювання 29.09.2025р. було зупинено автомобіль «Mercedes Benz e320». Під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу «Алкофор 507». Результат 0,62 проміле. Водій був згідний з даним результатом та їхати в медичний заклад відмовився. Від керування т/з відсторонений;

- матеріали відеозаписів, здійснених на портативні відеореєстратори працівників поліції, які долучені до справи на оптичному носії (DVD-R диску)

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши і оцінивши в сукупності вищевказані докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог чинного законодавства України, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до пункту п`ятого Рішення Конституційного Суду України №1-рп/19 від 26 лютого 2019 року презумпція невинуватості є важливою гарантією дотримання прав особи та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду. Конституційний Суд України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно пункту 2 статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до практики ЄСПЛ принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 р., пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23.07.2002 р.).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року, «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня.1995 року, «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 17, 21 рішення "Надточій проти України").

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 7, 251, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 85, 86 КПК України в поєднанні із вказаною вище позицією Конституційного суду України, викладеною у рішенні № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, а також практикою ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до справи відеозапису вбачається, що в темну пору доби працівники поліції зупиняють автомобіль, водій якого представляється «підполковник Копельців», надає на вимогу працівників поліції посвідчення водія серії НОМЕР_3 за яким працівники встановлюють його особу як « ОСОБА_1 ». В ході подальшого спілкування водію пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу. Останній погоджується та проходить огляд на приладі «Алкофор 507», результат якого є позитивним та фіксує показник в 0,62 проміле. ОСОБА_1 не заперечує вірність даного результату та зазначає, що їхати до КНП «Коломийська ЦРЛ» для проходження огляду в медичному закладі не бажає, оскільки не вбачає в цьому потреби. В подальшому відбувається ознайомлення водія з його правами та оформлення адміністративних матеріалів.

Однак, з матеріалів відеозапису також вбачається, що зафіксований на них чоловік, який називає себе ОСОБА_4 та пред`являє документи на ім`я « ОСОБА_1 » візуально не схожий з особою, яка приймала участь в розгляді справи, особу якої судом встановлено на підставі паспорта, та який був зареєстрований в системі «Електронний суд» з використанням електронного цифрового підпису. Так, чоловік на відеозаписі з камер відео реєстратора на вигляд більш старшого віку порівняно з ОСОБА_1 , має коротке волосся та худіше обличчя овальної форми. В свою чергу ОСОБА_1 має довше волосся та круглішу форму обличчя. Голоси чоловіків також мають відмінності.

Відтак, з урахуванням встановлених судом відмінностей у зовнішності особи, яка зафіксована на відеозаписі та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також беручи до уваги надані ОСОБА_1 покази та докази його перебування в момент вчинення правопорушення в с. Буковель, тобто за 70 км. від м. Коломия, суд доходить висновку, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння були вчинені не ОСОБА_1 , а іншою невстановленою особою.

Згідно п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення №1376: при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)).

Таким чином, за встановлених обставин, суд вважає, що працівники поліції в порушення вимог закону не вжили заходів для належного та достовірного встановлення особи правопорушника та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП на особу, яка не керувала транспортним засобом у час та місці, зазначеному в протоколі.

В постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а. вказано, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що факти, викладені в протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не підтверджуються іншими зібраними у справі доказами, а відтак, протокол сам по собі не може являтись достатнім доказом вини даної особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.