ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2794/25 Справа № 204/4175/25 Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні відомі адреси проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судові витрати у сумі 605 грн. 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року, 10 квітня 2025 року о 21 годині 55 хвилин в м. Дніпро, вул. Макарова, буд. 27 «а», ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі BMW 5251, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимоги про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що він не брав участі у судовому розгляді в суді першої інстанції через перебування на той час у зоні проведення активних бойових дій, та не був повідомлений у встановленому законом порядку про винесення оскарженої постанови й не отримав своєчасно її копію.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що про розгляд справи його не було повідомлено належним чином, а також він не міг бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку із перебуванням на військовій службі за мобілізацією та не отримував копію постанови.

Вважає, що накладення максимального штрафу без перевірки платоспроможності є необґрунтованим і суперечить принципам пропорційності покарання, передбаченим ст. 12 КУпАП.

Вказує, що не дізнався про дату та час судового засідання, що підтверджується відсутністю його на судовому засіданні.

Зазначає, що його право на захист було порушене, а пропуск строку оскарження обумовлений об`єктивними і поважними причинами.

Акцентує увагу, що суд при розгляді справи не надав можливості ознайомитися з матеріалами справи, зокрема з протоколами, поясненнями та іншими доказами. Відсутність доступу до доказів позбавила ОСОБА_1 можливості належним чином підготувати захист та реалізувати право на оскарження постанови, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи вимогу про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки ОСОБА_1 участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, відомості про отримання ним копії оскарженої постанови суду у межах строку апеляційного оскарження відсутні, а відтак доводи апелянта про наявність поважної причини пропуску цього строку матеріалами справи не спростовуються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції зважає на те, що висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення в апеляційному порядку не оспорюються, оскільки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та у межах апеляційного розгляду не заперечував, що дійсно у день та час, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, був зупинений працівниками поліції під час керування ним автомобілем BMW 5251, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому права керування транспортним засобом відповідної категорії він не мав та раніше постановою від 13 березня 2025 року вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за аналогічне діяння.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

З огляду на встановлені фактичні обставини апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки із вказаних обставин вбачається, що останній 10 квітня 2025 року о 21 годині 55 хвилин в м. Дніпро, вул. Макарова, буд. 27 «а», керував транспортним засобом BMW 5251, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування ним та будучи раніше протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Апеляційними доводами правильність оскарженої постанови не спростовується. Так, посилання апелянта на відсутність виклику його до суду першої інстанції та належного повідомлення про розгляд справи суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки ці твердження спростовуються наявними в матеріалах справи довідками про направлення рекомендованих повідомлень, судових повісток, публікації оголошень про виклик ОСОБА_1 до суду.

Крім того, апеляційні доводи у цій частині в цілому мають формальний характер, оскільки не стосуються підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не можуть бути підставою для скасування правильної по суті постанови суду з формальних міркувань. В суді апеляційної інстанції сторона захисту має ті самі права та повноваження, що й у суді першої інстанції, а відтак будь-які обмеження у цій частині, які могла зазнати особа, що притягається до адміністративної відповідальності, є повністю компенсованими у межах апеляційного провадження.

Посилання апелянта на відсутність в нього можливості ознайомитись з матеріалами справи суд оцінює критично, оскільки останній, за умови добросовісного ставлення до своїх процесуальних прав та обов`язків, не був позбавлений можливості відповідно до ст. 268 КУпАП знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Не вбачається, що останній дійсно мав об`єктивні непереборні перешкоди у реалізації своїх процесуальних прав.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо застосування до нього максимального штрафу, без перевірки його платоспроможності, що апелянт вважає необґрунтованим і таким, що суперечить принципам пропорційності покарання, передбаченим ст. 12 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачене безальтернативне основне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд позбавлений у цій частині дискреційних повноважень.

Що стосується додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то воно було застосоване до ОСОБА_1 у мінімальному його розмірі, - строком на п`ять років, - а факультативне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу застосоване не було.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо перебування його у стані крайньої необхідності, пов`язаної із необхідністю термінової доставки до медичного закладу його товариша, в якого стався напад епілепсії, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони не мають будь-якого об`єктивного підтвердження.

Інші інші аргументи апелянта мають формальний характер і не спростовують вищенаведених фактичних обставин, що стали належною і достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, й притягнув останнього до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір він, як військовослужбовець під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору.

У зв`язку із цим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржена постанова підлягає зміні в частині стягнення судового збору, із виключення такого рішення з її резолютивної частини та накладенням на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, змінити, з резолютивної частини виключити посилання на стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця