ПОСТАНОВА

іменем України

26.11.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л. за участю:

- особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 ;

- прокурора Малюги В.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, провідного спеціаліста відділу обліку та звітності Добропільської міської ради Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №296 від 08.10.2025 року, слідує, що « ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді провідного спеціаліста відділу обліку та звітності Добропільської міської ради Донецької область, будучи відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) є суб`єктом, на яку поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45, п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону.

Відповідно до розпорядження секретаря Добропільської міської ради Донецької області від 09.08.2024 року № 209 к «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу та звітності Добропільської міської ради з 12 серпня 2024 року.

Відповідно до розпорядження секретаря Добропільської міської ради Донецької області від 22.11.2024 року № 292к «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , провідного спеціаліста відділу обліку та звітності, 22 листопада 2024 року звільнено з посади за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з абз. 16ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII суб`єкти декларування-особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приміткою до ст. 1726 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Так, ОСОБА_1 27.01.2025 о 14:11 подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 декларацію «при звільненні», (яку відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII повинен був подати до 24.12.2024 включно) подав 27.01.2025, тобто несвоєчасно.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді провідного спеціаліста відділу обліку та звітності Добропільської міської ради Донецької область, який відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до суб`єктів відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону, 27.01.2025 о 14:11, тобто, несвоєчасно без поважних причин, подав декларацію особи, яка припиняє свої повноваження, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України. Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45, п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є: 27.01.2025 о 14:11, тобто дата та час несвоєчасного подання декларації «при звільненні»».

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, пов`язаному з корупцією, визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що дійсно він не вчасно подав декларацію. Потім хворів, і коли був у лікарні йому телефонували з цього приводу. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджує та проти них не заперечує, більше такого не буде.

Прокурор Малюга В.В. підтримала обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та просила суд визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП просила накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши докази у справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а його вина у вчиненні даного правопорушення знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституці їі законів України, поваги доправ,честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогамист. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено уст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи за вчинене нею діяння.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері запобігання корупції.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: за минулий рік; за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП характеризується виключно виною у формі прямого умислу за інтелектуальною ознакою.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП судом має бути встановлено за наслідками розгляду справи, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати відповідні декларації у певний строк, проте усвідомлено без наявності на те поважних причин вирішила їх не подавати і умисно не подала таку декларацію.

Згідно з приміткою вищезазначеної статті КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а","в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені упункті 1,підпунктах "а","в"-"ґ"пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Крім того, підпунктом «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є зокрема державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Тобто обов`язок подання суб`єктами декларування декларацій, встановлений ст. 45 Закону України «Про запобіганнякорупції», є імперативнимі неставиться Закономв залежністьвід будь-яких обставин, в тому числі технічної, фізичної можливості суб`єкта декларування його реалізувати або внаслідок некоректних дій або бездіяльності самого суб`єкта декларування, зокрема незнання закону.

Відповідно до п.п. 2) п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 № 252/23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00:00 годин дня, наступного за днем припинення діяльності.

У відповідності до ст. 68 Конституції Україникожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Указом Президента України від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України введено воєнний стан який діє до теперішнього часу.

Відповідно до п. 15) ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультативну допомогу, зокрема щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

У зв`язку з чим НАЗК відповідно до роз`яснень від 07.03.2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю в умовах воєнного стану (подання декларації,повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, проведення перевірок)», які розроблені з урахуванням положень Закону України від 03.03.2022 М 2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та штих документів у період дії воєнного стану або стану війни» -відтерміновано обов`язок подання декларації.

Відповідно доположень Закону України «Про запобігання корупції» правила декларування (подання або відтермінування) встановлює та змінює Верховна Рада України.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-ІХ який набрав чинності 12.10.2023 року, відновлено обов`язок декларування.

У відповідності до ч. 2ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зст. 58 Конституції України«закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду провідного спеціаліста відділу та звітності Добропільської міської ради, згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобіганнякорупції» є суб`єктом, на якого поширюються дія Закону та відповідно до п.16 ч. 1 ст. 1Закону є суб`єктом декларування.

Таким чином ОСОБА_1 під час звільнення з посади провідного спеціаліста відділу та звітності Добропільської міської ради до 24.12.2024 зобов`язаний був подати наступні декларації, а саме: декларацію особи, уповноваженої навиконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період не охоплений раніше поданими деклараціями (заперіод з 01.01.2024 по 21.11.2024) не пізніше 24.12.2024, тобто до 00:00 години 25.12.2024;

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період не охоплений раніше поданими деклараціями (за період з 01.01.2024 по 24.12.2024) лише о 14:11 годині 27.01.2025, тобто поза межами строку встановленого законом для подачі вказаного типу декларації.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», подав декларації, в тому числі щорічні (загалом було подано до реєстру 5 електронних декларацій) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даними фактами підтверджено обізнаність ОСОБА_1 з порядком роботи реєстру та її вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларацій.

При цьому, за час проходження служби в Добропільській міській раді Донецької області ОСОБА_1 неодноразово був ознайомлений з вимогами та обмеженнями Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі 22.11.2024, про що свідчить його підпис на Пам`ятці «особі, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави», яка передбачає ознайомлення з вимогами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Однак, будучи обізнаним з порядком роботи реєстру, враховуючи його вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларацій, будучі попередженим про необхідність подання декларацій за типом «при звільненні» за період не охоплений раніше поданими деклараціями (за період з 01.01.2024 по 24.12.2024), ОСОБА_1 не вжив заходів для своєчасного подання вказаних типів декларацій.

Щодо зазначеної в судовому засіданні ОСОБА_1 підстави можливої поважності порушення строку подачі декларацій, що він був хворий, перебував у лікарні, суд зазначає наступне.

Відповідно постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 року у справі № 800/30/17(990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строків.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до абзацу 9 підпункту 1 пункту 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Положеннями, викладеними Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17, визначено, що невжиття заходів суб`єктом декларування щодо своєчасності отримання електронного ключа, відомостей про склад сім`ї, їх доходи та інших необхідних даних для заповнення декларації, не може визнаватися реабілітуючою обставиною та поважною причиною для несвоєчасного подання декларації.

Отже, з моменту виникнення у ОСОБА_1 обов`язку подачі декларації за типом «при звільненні», а саме з 22.11.2024 року до кінцевого терміну подачі даного типу декларації, тобто до 24.12.2024 року включно, а саме з 22.11.2024 року до кінцевого терміну подачі даного типу декларації, тобто до 01.04.2025 року, законодавцем надано достатньо часу для збору всіх необхідних даних та подачі декларації в установлений законом термін.

На підставі викладеного, зазначені ОСОБА_1 підстави поважності порушення строку подачі декларації за типами «при звільненні», суд не відносить до поважних причин подачі електронних декларацій з порушенням визначених законодавством строків.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали щодо вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема:

- інформаційною картокю про результати судового провдження про кримінальне корупційне правопорушення або розгляду справи про адміністративне корупційне правопорушення Ф.2-К, відносно ОСОБА_1 ;

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №296 від 08.10.2025, складеного відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- запитом НАЗК від 14.08.2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- повідомленням № 1 від 30.01.2025 року уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції у Добропільській міській військовій адміністрації Покровського району Донецької області ОСОБА_2 до НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції державни або місцевого самоврядування, в якому зазначено, що ОСОБА_1 працював в виконавчому комітеті Добропільської міської ради на посаді провідного спеціаліста відділу обліку та звітності, звільнений з посади 22 листопада 2024 року (розпорядження від 21.11.2024 року №292к);

- розпорядженням Добропільського міського голови Добропільської міської ради від 21.11.2024 року №292К про звільнення ОСОБА_3 з посади провідного спеціаліста відділу обліку та звітності виконавчого комітету Добропільської міської ради, 22 листопада за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- витягом з «Єдиного державного реєстру декларацій осбі, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме, послідовність дій користувача ОСОБА_1 , який зареєстрований з 27.04.2021 року, за період з 22.11.2024-28.01.2025, відповідно до якого, початков (входом/авторизацією) в реєстрі вказано дату 27.01.2025 о 13:51:02, закінченні дії в реєстрі 27.01.2025 о 14:43:32;

- попередженням про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ним, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, на якому знаходиться підпис ОСОБА_1 від 12.08.2024 року;

- пам`яткою особі, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави, на якій знаходиться підпис ОСОБА_1 від 22.11.2024 року, та відповідно до якої, останній ознайомленний з порядком подачі декларацій: за минулий рік (щорічна), та після звільнення (декларація при звільненні);

- відповідю з НАЗК від 06.08.2024 року, про те, що несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню документів до Реєстру у період з 01.01.2020 по 05.08.2024 не зафіксовано;

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду провідного спеціаліста відділу обліку та звітності виконавчого комітету Добропільської міської ради, який є суб`єктом декларування, маючи обізнаність з вимогами Закону України «Про запобіганнякорупції» щодо заходів фінансового контролю, в порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 45 Закону України «Про запобіганнякорупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, маючи відповідну технічну можливість, без поважних причин, несвоєчасно подав декларації при звільненні та після припинення діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації при звільненні судом не встановлено.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2024 по 21.11.2024).

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження.

Згідност. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог, передбаченихст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно дост. 34 КУпАП, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно дост. 35 КУпАПне вбачається.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника ОСОБА_1 , який свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному, ступінь його вини, період часу, який сплив до часу виявлення «неподачі декларації», наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно дост. 4 Закону України «Про судовий збір»у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -.

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: Воробйов В.Л.

26.11.2025