Справа №521/6045/25
Номер провадження 3/521/2958/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Леонов О.С., за участю секретаря судового засідання Должненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи вбачається наступне: 28.03.2025 року о 21 годині 29 хвилин в м. Одесі, по вул. Богдана Хмельницького, 66, ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом електросамокатом «Bolt» (потужністю до 1000 Вт), без д.н.з., у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» (прилад ARHM-0416), результат тесту № 696 0,80 проміле. Чим порушив п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», за що відповідальність передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За даним фактом інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Кульбаковим М.А. у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол серії ЕПР1 № 284555 від 28.03.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектором Кульбаковим М.А. надано до суду такі докази:

?протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 284555 від 28.03.2025 року;

?роздруківку результатів тестування на приладі «Drager» (Тест № 696) з результатом 0,80 проміле;

?відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, додані до матеріалів справи.

ОСОБА_1 у судові засідання з`являвся систематично, свою вину у скоєнні даного адміністративного правопорушення не визнав. Він пояснив суду, що 28.03.2025 року близько 21:30 він дійсно перебував на вул. Богдана Хмельницького разом зі своєю дружиною біля електросамокату. Проте він категорично заперечує факт керування транспортним засобом. За його словами, електросамокатом керувала його дружина ОСОБА_2 , а він перебував поруч або був пасажиром (стояв на деці, не здійснюючи управління). Коли під`їхали працівники поліції, самокат вже перебував у статичному стані, а він ( ОСОБА_1 ) стояв поруч і дивився в телефон. Працівники поліції, не розібравшись у ситуації, безпідставно звинуватили його у керуванні та склали протокол, ігноруючи його пояснення та пояснення дружини.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_2 , попереджена про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України. Свідок пояснила, що 28.03.2025 року увечері вона разом із чоловіком ОСОБА_1 використовували електросамокат. При цьому, безпосереднє керування (управління кермом, швидкістю) здійснювала саме вона, а її чоловік не керував транспортним засобом. Вона підтвердила ці обставини поліцейським на місці події, однак її слова були проігноровані.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 передбачено, що при розгляді справ цієї категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247 і 280 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 ЄСПЛ зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляд справи з упередженням, що підсудний вчинив правопорушення; тягар доведення лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Щодо доведеності факту керування:

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 130 КУпАП полягає саме в керуванні ТЗ.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та швидкості.

Згідно з дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (файл від 28.03.2025, час 21:29:14), вбачається наступне:

1.Відеофіксація розпочинається в момент, коли поліцейський автомобіль розвертається. У кадрі з`являється ОСОБА_1 , який стоїть на узбіччі біля самокату у статичному положенні та дивиться у телефон.

2.Рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на відеозаписі відсутній.

3.На відео (21:30) чути, як ОСОБА_1 заперечує керування, кажучи, що їхала "дівчина".

4.Поліцейський на відео (22:09:58) стверджує, що "засняв, як вони їхали удвох", проте до матеріалів справи такий відеозапис не долучено.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано на відео. Навпаки, відео підтверджує, що в момент підходу поліції особа не керувала ТЗ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оскільки відеозапис фіксує ОСОБА_1 лише у статичному положенні, факт керування ним транспортним засобом не доведений «поза розумним сумнівом».

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (справа № 404/4467/16-а від 20.02.2019), саме перебування особи поруч з транспортним засобом або навіть за кермом нерухомого ТЗ не є доказом керування в розумінні ПДР та КУпАП.

Щодо оцінки доказів та дій поліції:

З метою усунення розбіжностей суд двічі викликав інспектора поліції ОСОБА_3 (на 06.11.2025 та 28.11.2025), однак він до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001), покладання на обвинуваченого тягаря доведення своєї невинуватості у ситуації, коли обвинувачення не надало достатніх доказів, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо транспортного засобу (електросамоката):

Суд також враховує, що у протоколі не зазначено технічних характеристик електросамоката (модель, потужність двигуна, ідентифікаційні номери), окрім загальної назви "Bolt" та "до 1000 Вт". Відповідно до п. 1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб це ТЗ з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Матеріали справи не містять доказів того, що даний самокат підпадає під категорію ТЗ, для керування яким необхідне посвідчення водія та на водія якого поширюється відповідальність у вигляді позбавлення права керування (Аналогічна позиція викладена в постанові Вінницького апеляційного суду від 14.04.2025 у справі № 127/31812/24 та Київського апеляційного суду від 13.05.2025 у справі № 752/24823/24).

Таким чином, показами свідка ОСОБА_2 та відсутністю відеофіксації руху спростовуються обставини, викладені в протоколі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що ОСОБА_1 керував 28.03.2025 року електросамокатом.

Відсутність події і складу адміністративного правопорушення є реабілітуючою обставиною, яка виключає провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 280, 283-285 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси.

Суддя О.С. Леонов