Номер провадження: 33/813/2093/25
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Малюка Є.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2025 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 30.05.2025 о 00:08 год ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Академічній, буд. 30 у м. Одесі у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в законному порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 0413, тестування за яким показало позитивний результат - 0,34 проміле, в зв`язку з чим водій порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Малюк Є.В. зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального прав, а в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки:

- інструкцією з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 7510» визначено інтервали технічного обслуговування приладу градуювання, яке має проводитися кожні 6 місяців. В цій справі огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився 30.05.2025 із застосування тестового приладу, який востаннє проходив перевірку калібровки 03.10.2024, тобто з порушенням встановленого в інструкції шестимісячного строку. Про некоректність відображення приладом показників свідчить і зафіксована температура повітря +19 ?С о 00:31 год, в той час як відповідно до відкритої інформації Гідрометцентру (архівні дані) температура повітря 30.05.2025 вночі становила +14;

- на відеозаписі не зафіксовано подій, які мають відношення до обставин цієї справи. При цьому, на відеозаписі відсутній процес проходження тестування, відкриття тестового прибору, показники приладу, момент зупинки транспортного засобу. Крім того, відеозапис не містить безперервної фіксації події;

- за обставинами цієї справи не відбулось відсторонення водія від керування т/з, відповідний акт, який би зафіксував зворотне, в матеріалах справи відсутній;

- протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього містять суттєві розбіжності (назва тестового приладу в роздруківці з нього, акті огляду на стан сп`яніння, направленні на медогляд зазначена «Alcotest 7510», в той час як в протоколі вказано, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора драгер 0413), що унеможливлює прийняття вказаних документів як належних доказів.

З врахуванням наведеного захисник Малюк Є.В. просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, захисник Малюк Є.В. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду як пропущеного із поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що повний текст постанови був складений 10.09.2025 та, відповідно, ОСОБА_1 і його захисник Малюк Є.В. змогли ознайомитися з текстом постанови лише 10.09.2025. В подальшому, 17.09.2025 захисник подав апеляційну скаргу на вказану постанову.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, при цьому про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Малюка Є.В. в судове засідання, апеляційний суд, керуючись ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Малюка Є.В. та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Надаючи оцінку доводам клопотання захисника Малюка Є.В. щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006 суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. The United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Частини 1 та 3 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачають, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

При цьому, чинний КУпАП не передбачає чіткого нормативного регулювання порядку прийняття рішення за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ої інстанції у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи зазначену вище прогалину в нормативному регулюванні, в даному випадку апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі аналогії закону, застосувати норми найближчої галузі процесуального права, яка регулює подібні суспільні відносини кримінального процесуального права.

Стаття 21 КПК України закріплює одну із основних засад судочинства доступ до правосуддя, відповідно до ч. 1 якої кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Положення ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова прийнята 05.09.2025. Під час розгляду справи суд оголосив вступну та резолютивну частину, в якій зазначив, що повний текст буде складений 08.09.2025, в подальшому до ЄДРСР постанова була надіслана судом 10.09.2025, при цьому матеріали справи не містять доказів направлення/отримання копії постанови апелянтом.

Згодом, 17.09.2025 захисник Малюк Є.В. вперше подав апеляційну скаргу на вище зазначену постанову, яка була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 29.09.2025 в зв`язку з тим, що апелянт не попросив поновити йому строк на апеляційне оскарження. Повторно апеляційна скарга була подана захисником Малюком Є.В. 03.10.2025.

Апеляційний суд приймає до уваги правову позицію, викладену у постанові в Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, відповідно до якої у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами постановленого рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ст. 117 КПК України.

Водночас, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 було сформульовано юридичну позицію, за якою законодавчо визначений механізм реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя; обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи.

Враховуючи вище наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення копії оскаржуваної постанови апелянту, який вперше, а потім повторно подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження в короткі інтервали часу з дотриманням приписів ст. 294 КУпАП, з метою реалізації права на доступ до суду, гарантованого чинним законодавством та Конвенцією про захист прав людини та її основоположних свобод, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для задоволення клопотання захисника Малюка Є.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови як пропущеного із поважних причин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, повністю доведена та підтверджується дослідженими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 345650 від 30.05.2025, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п.2.9 Правил дорожнього руху України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 0,34 проміле;

- роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510, тест № 2033, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 0,34 проміле;

- направленням на огляд водія т/з з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ООМКПЗ «ООР» від 30.05.2025;

- довідкою УПП в Одеській обл., відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 13.12.2006;

- довідкою УПП в Одеській обл., відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з з використанням Alcotest Drager 7510, результат якого склав 0,34 проміле.

Вказані докази були належним чином досліджені судом 1-ої інстанції, за результатами чого суд 1-ої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, проведеного поліцейським за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, про що свідчить його підпис в акті огляду та роздруківці результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5,6).

Окрім того, ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 30.05.2025, що також, підтверджується його підписом. При цьому будь-яких зауважень до протоколу не висловлював (а.с. 1).

Відповідно до відеозапису події з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодився, в зв`язку з чим відмовився їхати на огляд до медичної установи, що не заперечувалось стороною захисту.

Окрім того, на відеозаписі події час 20:31 хв.на запитання поліцейського коли ОСОБА_1 останній раз вживав алкоголь він відповів, що «сьогодні був на дні народження, випили трохи сидру». Тобто, ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв в день зупинки, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення стосовно нього протоколу.

На переконання апеляційного суду вище вказані докази та встановлені обставини є належними та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, тому апеляційний суд відхиляє доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо пропуску строку калібрування приладу Alcotest Drager 7510, оскільки згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, № 1747 від 13.10.2016, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік. Вказаною долученою роздруківкою з приладу встановлена остання дата проведення повірки засобу вимірювальної техніки Alcotest Drager 7510, а саме 03.10.2024. Відповідно, зважаючи на дату проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме 30.05.2025, доводи захисника необґрунтовані.

Окрім того, доводи захисника щодо різниці температури повітря, зафіксованої на приладі Alcotest Drager 7510 в момент огляду ОСОБА_1 та дані про яку містяться у відкритих мережах відхиляються апеляційним судом, оскільки по-перше, прилад пройшов відповідну повірку, відповідає встановленим вимогам та є справним, а зворотнього доведено не було. По-друге, захисник не надала будь-яких підтверджень, що саме в момент проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу за будь-якими відкритими даними чи інформацією від уповноваженого розпорядника температура повітря відрізнялась від тієї, яка була зафіксована приладом.

Різниця в написанні назви приладу, за допомогою якого був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в матеріалах провадження, зокрема «Alcotest 7510», газоаналізатор драгер 0413 не свідчать про неналежність відповідних доказів, оскільки і те, і інше написання ідентифікують один і той самий прилад, яким був проведений огляд.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявний відеозапис події який відтворює процедуру складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , зокрема містить його пояснення щодо події, визнання факту вживання алкогольних напоїв напередодні. Дійсно, відеозапис не містить відеозображення безпосереднього проходження водієм огляду за допомогою приладу, однак, відеозапис відтворює голоси поліцейського та водія, при цьому водій погодився з результатами приладу Alcotest Drager 7510, який показав позитивний результат 0,34 проміле, був ознайомлений зі змістом протоколу та підписався про це, зауважень ані до змісту протоколу, ані до результатів, які показав прилад не висловлював, факт керування транспортним засобом не заперечувався, відеозапис складається з компіляції події з двох нагрудних камер поліцейських в екіпажі та обидва відеозаписи відтворюють одну й ту ж подію в однаковий проміжок часу з різних ракурсів. За таких обставин, доводи захисника відхиляються апеляційним судом.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що відсутність доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом не спростовує вище встановлених обставин справи, які підтверджуються належними та достатніми доказами та свідчать про вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що в цілому наведені захисником доводи не можуть бути підставою для спростування вище наведеного та констатації відсутності в діях водія складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, оскільки доводи захисника Малюка Є.В. не знайшли свого підтвердження, а оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою, апеляційний суд вважає за необхідне його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду 1-ої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Малюка О.О., Є.В., в інтересах ОСОБА_1 , та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2025, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Малюка Є.В., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2025, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца