Справа №573/516/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Замченко А. О.
Номер провадження 33/816/677/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 573/516/24 за апеляційною скаргою представника потерпілого ТОВ «Білопілля Агросвіт» ЛЕВЧАКА К. О. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.06.2024, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Нестеренка М. В.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ТОВ «Білопілля Агросвіт» ЛЕВЧАК К. О. просить скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до відповідальності, оскільки суддею не було здійснено належного аналізу дій водія ОСОБА_2 в частині невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.5 ПДР, порушення якого підтверджено висновком експерта, наслідком яких і стала ДТП за участі трактора потерпілого, ОСОБА_2 бачив трактор, який заїжджає на міст і фактично виконав вимоги дорожнього знаку 2.5 ПДР, зупинившись перед мостом, але знову почав рух через міст, сподіваючись, що проскочить. Організація дорожнього руху на ділянці дороги де мала місце ДТП дозволяла ОСОБА_2 оцінити дорожню обстановку та уникнути ДТП.

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.06.2024 провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрите у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 2840462 від 04.03.2024, ОСОБА_2 04.03.2024 о 10:27 в м. Білопілля по вул. Соборній поблизу будинку № 228, керуючи т/з Субару Форестер, р. н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.5 «Перевага зустрічного руху», що призвело до зіткнення з трактором колісним Claas Arion 430 cis, р. н. НОМЕР_2 , після чого т/з зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР.

Здійснивши розгляд вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що наявні у справі докази не доводять вину ОСОБА_2 , внаслідок чого у його діях відсутні порушення вимог ПДР і відповідно склад правопорушення.

Вислухавши доводи захисника Нестеренка М. В. про залишення судового рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 2840462 від 04.03.2024, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовано та ґрунтується на досліджених і перевірених в судовому засіданні доказах, а саме:

- поясненнях ОСОБА_2 , згідно яких він у цей день рухався з с. Вири по вул. Соборній у напрямку центру м. Білопілля. Перед мостом, де розташований дорожній знак «Надати дорогу» призупинився, щоб переконатися, що нікому не заважає. На відстані приблизно 100 м побачив трактор, який рухався назустріч. Вважаючи, що має достатньо часу щоб проїхати, продовжив рух, а коли майже проїхав міст, то побачив, що трактор почав в`їзд на міст, при цьому трактор тягнув габаритну борону. Зрозумівши, що вони не розминуться, він зупинився, але трактор продовжив рух, внаслідок чого відбулось зіткнення;

- поясненнях свідка ОСОБА_3 , згідно яких 04.03.2024 він на тракторі перетягував сівалку з м. Білопілля в с. Кальченки в супроводі двох автомобілів з ввімкненими габаритними вогнями та аварійною сигналізацією. Рухаючись вул. Соборною перед вузьким мостом побачив т/з синього кольору, який їхав на зустріч. Він мав перевагу у русі. Коли заїхав на міст, то побачив, що т/з під керуванням ОСОБА_2 спочатку рухався, а потім став. У цей момент він вижав зчеплення, але сівалка по інерції підштовхнула трактор, внаслідок чого відбулося зіткнення з цим т/з. Об`їхати зустрічний т/з на мосту він не міг, так само як і різко загальмувати, так як через габаритну сіялку наслідки могли бути більш тяжкими;

- поясненнях свідка ОСОБА_4 , згідно яких він супроводжував трактор та їхав на т/з Форд позаду нього. Попереду на т/з Дастер з ввімкненими габаритними вогнями та аварійкою рухався інженер товариства. Проїхавши міст він зупинився, чекаючи поки проїде трактор. Коли т/з Субару перебував посеред мосту, трактор заїхав на міст, де почав гальмувати, але габаритний агрегат колихнувся і зачепив т/з Субару;

- поясненнях свідка ОСОБА_5 , згідно яких він супроводжував трактор з сівалкою, яку переганяли з м. Білопілля до с. Кальченки, та їхав попереду. Проїхавши міст, він зупинився майже посередині дороги. Побачив т/з Субару, який рухався в зустрічному напрямку та перед мостом прийняв вправо. Далі він почав спостерігати за т/з, які рухалися назустріч, через декілька хвилин глянув у дзеркало і побачив на мосту трактор і автомобіль. Вирішивши, що вони не можуть розминутися, піднявся на міст та побачив, що відбулося зіткнення, при цьому т/з Субару проїхав міст десь на 80 % і був майже на виїзді;

- відеозаписах боді камер поліцейських, з яких убачається, що на час їх прибуття на місце ДТП т/з розташовані поза межами мосту;

- схемі місця ДТП, яка сталася 04.03.2024 по вул. Соборній в м. Білопілля, і фото таблицями до неї, на яких зафіксована дорожня обстановка, розташування т/з після зіткнення, відповідні заміри, пошкодження т/з Субару та сівалок тощо;

- висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, згідно якої на момент контакту колісного трактора разом із сівалкою та автомобіля Субару останній знаходився в нерухомому стані. В даній дорожній ситуації, водій т/з Субару ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно вимог п. 33 п. 2 «Знаки пріоритету» 2.5 «Перевага зустрічного руху» ПДР. В даній дорожній ситуації, з урахуванням проведеного транспортно-трасологічного дослідження, діями водія т/з Субару ОСОБА_2 технічна можливість запобігти зустрічного зіткнення не вирішувалася, а вирішувалася односторонніми діями водія колісного трактора. В діях водія ОСОБА_2 не убачається невідповідності вимогам пунктів ПДР, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП;

- поясненнях експерта ОСОБА_6 , який підтримав висновок експертизи, згідно яких зіткнення автомобіля Субару під керуванням водія ОСОБА_2 та колісного трактора з сівалкою під керуванням водія ОСОБА_3 відбулося поза межами споруди «міст», що підтверджується слідовою інформацією місця ДТП та зафіксованими у кінцевому положенні т/з після зіткнення. На схемі місця ДТП відсутні будь-які зображення чи фіксація споруди «міст», тобто відсутня інформація щодо схематичного розташування та прив`язки вузького мосту, а лише за напрямком руху автомобіля Субару зафіксований дорожній знак 2.5 «Перевага зустрічного руху» та 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 20 т заборонено» без будь-якої прив`язки. Водій колісного трактора разом із сівалкою ОСОБА_3 повинен бути діяти відповідно вимог п. 13.3 ПДР, технічна можливість для нього запобігти зустрічного зіткнення з автомобілем Субару під керуванням ОСОБА_2 вирішувалася шляхом виконання ним вимог цього пункту. Саме дії водія ОСОБА_3 не відповідали даному пункту та перебували в причинному зв`язку з настанням ДТП. Автомобіль ОСОБА_2 дійсно знаходився в межах дії п. 33 п. 2 «Знаки пріоритету» 2.5 «Перевага зустрічного руху» ПДР, однак встановити чи знаходився водій Субару ОСОБА_2 та чи знаходився колісний трактор разом із сівалкою під керуванням водія ОСОБА_3 на момент виникнення ДТП в межах дії вище вказаних дорожніх знаків ПДР не видалося за можливе.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог 13.1 ПДР, згідно яких водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану т/з повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, зокрема не виконав вимогу дорожнього знаку 2.5 «Перевага зустрічного руху».

Так, адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. При цьому ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), а суддя при розгляді справи, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Оскільки, як зазначалось вище, диспозиція ст. 124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу цього правопорушення потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, яка керувала т/з у момент ДТП, і наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія і наслідками, що настали. Тобто, правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правопорушенням із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) наслідки, передбачені в ст. 124 КУпАП, а саме тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу правопорушення включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; наслідки (пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг тощо); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами; 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Обстановка вчинення правопорушення характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, а причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 124 КУпАП.

Допущені особою, яка керує т/з, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати наслідки, зазначені у ст. 124 КУпАП; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині рішення порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Тобто, склад цього правопорушення утворює не будь-яке недотримання особою, яка керує т/з, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

У цій справі, за версією уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.5 «Перевага зустрічного руху», що призвело до зіткнення з трактором, після чого т/з зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР. Тобто, саме невиконання водієм т/з Субару ОСОБА_2 вимог дорожнього знаку 2.5 «Перевага зустрічного руху» потягло за собою порушення вимог п. 13.1 ПДР, що в свою чергу стало наслідком ДТП за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, в ході розгляду справи в суді першої інстанції, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду, в наведеній вище дорожній ситуації у діях водія ОСОБА_2 не убачається невідповідності вимогам пунктів ПДР, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП, а технічна можливість запобігти зустрічного зіткнення вирішувалася односторонніми діями водія колісного трактора, оскільки в момент ДТП т/з під керуванням водія ОСОБА_2 знаходився поза межами споруди «міст» у нерухомому стані.

Дорожні знаки 2.5 «Перевага зустрічного руху» та 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 20 т заборонено» знаходились лише за напрямком руху автомобіля Субару без будь-якої прив`язки до ДТП, а чи знаходився колісний трактор разом із сівалкою під керуванням водія ОСОБА_3 на момент виникнення ДТП в межах дії цих дорожніх знаків не встановлено. При цьому необхідно зауважити, що приписи п. 13.1 ПДР стосується водіїв т/з, які рухаються, а тих, які перебувають у нерухомому стані.

Необхідно зауважити, що саме Правила дорожнього руху України відповідно ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків тощо, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ст. 251 КУпАП).

Відповідно ст. 8, ч. 2 ст. 62 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ від 26.02.2019 у справі № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі передбачені законом можливості для усунення розумних сумнівів в суді апеляційної інстанції були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі, внаслідок чого доводи апеляційної скарги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись при розгляді справи в повному обсязі положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, тому постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.06.2024 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ТОВ «Білопілля Агросвіт» ОСОБА_7 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов