Справа № 133/3258/25
Провадження № 33/801/1240/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

27 листопада 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 19 листопада 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що є військовослужбовцем, який з серпня 2025 року проходить службу у військовій частині Збройних Сил України. У період після винесення постанови він перебував у місці дислокації підрозділу в умовах особливого періоду та не мав фізичної можливості отримати копію постанови, зв?язатися із судом або направити апеляційну скаргу. Про існування постанови дізнався після повернення з зони службових завдань 14 жовтня 2025 року, тому відповідно до ст. 294 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскільки його пропущено з поважних, документально підтверджуваних причин (військова служба). Причини пропуску строку є поважними, оскільки станом на сьогодні ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, виконує завдання у зоні дислокації, був обмежений у можливості отримання кореспонденції та користування засобами зв`язку.

Дослідивши апеляційну скаргу і матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частина друга статті 294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена судом 22 вересня 2025 року.

Із матеріалів справи встановлено, що вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 14 жовтня 2025 року, у якій також ставив питання про поновлення строку.

Постановою Вінницького апеляційного суд від 28 жовтня 2025 року у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 було відмовлено, апеляційну скаргу повернуто.

Вдруге із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду 19 листопада 2025 року також через засоби поштового зв`язку.

Однак, як видно зі змісту апеляційних скарг, зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на їх подання, є ідентичними, будь-яких інших підстав не наведено.

Отже, такі підстави поновлення строку уже були предметом розгляду апеляційного суду та з урахуванням встановлених обставин були визнані неповажними.

У постанові від 28 жовтня 2025 року апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 не додав до апеляційної скарги доказів про те, що він є діючим військовослужбовцем та у період з 22 вересня по 14 жовтня 2025 року перебував у відряджені, тому зазначені ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не є поважними.

Водночас апеляційний суд враховує, що до повторно поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 також вказаних доказів не долучив.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на подання апеляційної скарги на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Апеляційний суд констатує, що звертаючись з апеляційною скаргою поза встановленими законом процесуальними строками, скаржник не надав належних доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови суду першої інстанції у встановлений законом строк.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук