Провадження № 3/127/7111/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 16.02.2022 року органом 0510, РНОКПП: НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 488755 від 20.10.2025 року 01.09.2025 року о 18:48:00 м. Вінниця, вул. 600-річчя, 80, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes-Benz 300E н.з. НОМЕР_3 , допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos н.з. НОМЕР_4 , після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Вересюк М.В. в судовому засіданні повідомив, що вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не визнає та заявив клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Вересюка М.В., дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі (п. 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395).

Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців. При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація (п. 8 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395).

Із матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 488755 від 20.10.2025 року; схема місця ДТП; пояснення ОСОБА_2 від 01.09.2025 року; інші матеріали справи копії адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення стверджується, що 01.09.2025 року о 18.48 год. ОСОБА_1 керував т/з Mercedes-Benz 300E н.з. НОМЕР_3 спричинив ДТП після чого зник з місця ДТП.

З копії пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 вбачається, що 01.09.2025 року близько 18 години 48 хвилин він, керуючи ТЗ Daewoo Lanos ДНЗ НОМЕР_4 , по вул. 600-річчя 80 зупинився перед перехрестям вулиць 600-річчя А. Первозванного, як відчув удав в крайню ліву частину свого ТЗ, водій якого керував автомобілем Mercedes-Benz, чорного кольору, можливо ДНЗ НОМЕР_3 , після чого водій зник з місця події.

Згідно копії рапорту капрала поліції Івінського Романа зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos ДНЗ НОМЕР_4 спричинив ТЗ Мерседес Бенс можливо чорного кольору можливо днз НОМЕР_3 .

Таким чином, як потерпілий, так і співробітник УПП Вінницької області, який прибув на виклик, висловили припущення про можливу причетність до ДТП автомобіля Mercedes-Benz, чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_3 .

В матеріалах справи наявна реєстраційна картка ТЗ, згідно якої власником автомобіля Mercedes-Benz 300E н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_3 , відібрати пояснення в якого не представилось за можливе, оскільки останній відсутній за адресою проживання.

Згідно рапорту майора поліції Артура Сивака від 20.10.2025 року, відповідно до страхового полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відомості про який підтверджується інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії ЕР № 230306960, виданий ТЗ «Mercedes-Benz 300E» н.з. НОМЕР_3 , страхувальник є: ОСОБА_1 .

Разом з тим, самого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі матеріали справи не містять. З наявного в матеріалах справи витягу з бази вбачається, що поліс внутрішнього страхування № 230306960 був чинним станом на 01.09.2025 року, забезпеченим ТЗ є «Mercedes-Benz 300E» реєстраційний НОМЕР_3 , страховиком є ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», хто є страхувальником за даним полісом у витязі не зазначено, що в свою чергу унеможливлює встановлення, що саме ОСОБА_1 є страхувальником, як зазначено в рапорті майора поліції Артура Сивака від 20.10.2025 року.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Суд констатує, що будь-які беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 ДТП 01.09.2025 року, його причетність до неї та зникнення з місця ДТП, за обставин зазначених у протоколі, відсутні.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

За встановлених під час судового розгляду справи обставин, є законні підстави для закриття провадження у даній справі у зв`язку з недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. 124, ст. 221, ст. 247, ст. 251, ст. 252, ст. 266, ст. 284, ст. 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: