Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2801/25 Головуючий у 1-й інст. Сусловець М. Г.
Номер провадження №33/4805/838/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шевченка Антона Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 16.05.2025 о 23 год 40 хв на автодорозі М-06 234 км 200 м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною за кермом, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, чим здійснила наїзд на тварину (косуля), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.13.1 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Шевченко А.С., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. На його думку, судом не враховано, що водієм не було порушено пункт 13.1 ПДР щодо дотримання безпечної дистанції, оскільки транспортний засіб попереду відсутній. Зіткнення сталося з дикою твариною (косулею), яка раптово з`явилася на дорозі, і водій не мав можливості її передбачити чи своєчасно застосувати екстрене гальмування. Захисник також вказує на відсутність на місці ДТП попереджувальних дорожніх знаків про можливу міграцію диких тварин, металевих огорож або облаштованих переходів для тварин. Крім того, зазначає, що водій міг порушити п.12.3 ПДР. Проте суд не має права змінювати фабулу правопорушення, а для оцінки можливого порушення важливими є об`єктивна можливість водія виявити небезпеку та фактичні дії, вжиті ним для її уникнення. Звернув увагу, що протокол не містить достатніх відомостей щодо місця зіткнення, швидкості транспортного засобу та гальмівного шляху, а схема місця ДТП відображає відстань і положення транспортного засобу, що не відповідає технічним характеристикам автомобіля.

24.11.2025 захисник Шевченко А.С. подав суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є помилковим.

Зокрема, як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого їй правопорушення, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №332845 від 17.05.2025 (а.с.3-4); пояснення ОСОБА_1 (а.с.5); схему місця ДТП від 16.05.2025 (а.с.6); рапорт працівника поліції (а.с.70).

Разом із тим, вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, передбаченого ст.124 КУпАП, враховуючи наступне.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

Згідно п.13.1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 332845 від 17.05.2025, 16.05.2025 о 23 год 40 хв на автодорозі М-06 234 км 200 м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною за кермом, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, чим здійснила наїзд на тварину (косуля), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона рухалася по дорозі М06 у напрямку м Рівне, не змогла уникнути зіткнення з твариною, у зв`язку з чим відбулося ДТП, а транспортний засіб зазнав пошкодження (а.с.5).

На схемі місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2025 відображено об`єкти та обставини, що стосуються ДТП. Схема підписана ОСОБА_1 .

Вирішуючи справу, суд виходив з того, що вина ОСОБА_1 є доведеною і в її діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, пунктом 13.1 ПДР України, який інкриміновано ОСОБА_1 , передбачений обов`язок водія дотримуватись безпечної дистанції, а відповідно до п.1.10 ПДР України безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дає можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Аналіз цієї норми свідчить, що безпечна дистанція повинна запобігати зіткненню із транспортним засобом, який рухається попереду, виключно у випадку раптового гальмування або зупинки цього транспортного засобу. Відповідно, водій може нести відповідальність за порушення безпечної дистанції лише за настання ДТП внаслідок зіткнення з транспортним засобом, що рухався попереду.

Між тим, зіткнення автомобіля Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , відбулось не з транспортним засобом, що рухався попереду, а з твариною, яка раптово з`явилася на смузі руху. Ці обставини підтверджено поясненнями ОСОБА_1 та схемою місця ДТП.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції не вмотивував належним чином та не проаналізував, чи існує причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 і дорожньо-транспортною пригодою, та чи дійсно порушення п.13.1 ПДР за встановлених обставин справи призвело до дорожньо-транспортної події.

Відповідно до вимог КУпАП та практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Малофеєв проти Росії», «Карелін проти Росії», «Лучанінова проти України») суд не вправі виходити за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено зміст вчиненого правопорушення, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у скоєнні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим.

Отже, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення обмежений лише тими обставинами правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовільнити, постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу в її діях даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шевченка Антона Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич