Провадження № 3/554/2157/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 литопада 2025 року місто Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Лизенко А. В., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, протягом року притягався до адміністративної відповідальності:

- 17 серпня 2025 року постановою серії ЕНА № 5500876 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн,

- 24 вересня постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн із позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік,

- 29 жовтня 2025 року постановою серії ЕНА № 6044268 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2025 року, приблизно о 21:49 год, в м. Полтаві по вул. Європейській, 97 водій ОСОБА_1 керував електричним двоколісним транспортним засобом, оснащеним електродвигуном потужністю 1,5 кВт, а саме електроскутером Maxxter Neos 2 серійний номер 11307, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух та п. 2.1а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надав, що на думку судді, не перешкоджає розгляду цієї справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України Про дорожній рух право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з п. 2.1а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за такі діяння, а саме:

- керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством (ч. 1).

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2).

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3).

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

- повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (ч. 5).

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю та поза розумним сумнівом підтверджується: протоколом серії ЕПР1 № 497861 про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2025 року, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення і цей протокол не містить жодних зауважень особи щодо його змісту, у графі для пояснень по суті порушення ОСОБА_1 зазначено надам у суді (а. с. 1); відомостями з інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, згідно з якими ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, зокрема, 17 серпня 2025 року постановою серії ЕНА № 5500876 за ч. 2 ст. 126 КУпАП до нього застосованого адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 2, 3); згідно з постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 24 вересня 2025 року у справі № 554/12505/25 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а. с. 4-7); дослідженими в судовому засіданні відезаписами з нагрудної камери поліцейського № 469262, № 470031 (а. с. 11), а також матеріалами справи у їх сукупності.

Отже, сукупність досліджених доказів вказує на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух та п. 2.1а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у зв`язку з чим у його діях є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Натомість, будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду не надано.

Згідно з довідкою відділу АП УПП в Полтавській області від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 відповідно до даних Єдиного державного реєстру МВС отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2008 року категорії В, С (а. с. 10).

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у свої постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 зробила висновок про те, що правова природа покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Крім того, приписи статті 30 КУпАП не перешкоджають застосуванню судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.

Таким чином, вирішуючи питання щодо накладення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суддя враховує положення ст. 30 КУпАП, а також правовий висновок Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні правопорушення суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Суддя наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2023 року № 702/301/20).

За цих обставин, суддя вважає можливим застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з реєстраційної картки обліку адміністративного правопорушення (витягу з ІКС ІПНП підсистеми Адмінпрактика а. с. 2) вбачається, що транспортний засіб MAXXTER NEOS2, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

Як зазначає Європейський суд з прав людини у справі Ismayilov проти росії ( заява № 30352/03, § 38, рішення від 16 листопада 2008 року), при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи вид і розмір основного та обов`язкового додаткового адміністративних стягнень, передбачених санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, та в межах наданих законом дискреційних повноважень, суддя вважає, що у даному випадку накладення на ОСОБА_1 другого додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу становитиме невиправданий і надмірний особистий тягар для такої особи, через що не відповідатиме меті, визначеній ст. 23 КУпАП.

Так, особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначене адміністративне стягнення, необхідне й достатнє для її виховання та запобігання нових правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, накладене судом стягнення повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх суспільної шкідливості та обставинам, що впливають на визначення стягнення.

У даному випадку, суддя вважає, що накладення додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу може призвести до неправомірного втручання в гарантоване ст. 41 Конституції України право особи володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, створивши для неї особистий та надмірний тягар, а також вплинути на права і законні інтереси членів його сім`ї чи близьких осіб.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в даному випадку до правопорушника недоцільно з точки зору пропорційності застосовувати додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, яке за ч. 5 ст. 126 КУпАП також не є обов`язковим.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи викладене, керуючись законом, суддя вважає, що до ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення необхідно застосувати основне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Своєю чергою, за відритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень останнім відомим судовим рішенням про позбавлення права керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 , яке ухвалене до подій за протоколом про адміністративне правопорушення, що становить предмет цього розгляду, є постанова судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 24 вересня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вказана постанова набрала законної сили 07 жовтня 2025 року.

Таким чином, станом на день ухвалення постанови у цій справі адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за попередньою постановою судді не відбуте ОСОБА_1 на строк, що дорівнює 10 місяців 26 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Таким чином, загальний строк додаткового адміністративного стягнення у цій справі необхідно визначити ОСОБА_1 з урахуванням вищевказаної невідбутої ним частини попереднього стягнення, тобто на строк 5 років 10 місяці 26 днів.

На думку судді, саме таке адміністративне стягнення у цій справі щодо ОСОБА_1 відповідатиме меті виховання його як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 605,60 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 30, 36, 40-1, 276-280, 283-285, 317-1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднати невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 11 квітня 2025 року та накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн, в дохід держави (стягувач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; місцезнаходження: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років 10 (десять) місяців 26 (двадцять шість) дні, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за наступними реквізитами:

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, .

Реквізити для зарахування судового збору до державного бюджету:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: *;101; Судовий збір, стягнутий на користь держави, за рішенням №».

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення судового збору: протягом трьох місяців.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі 81600,00 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Лизенко