Справа № 473/5961/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" листопада 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Нікітченко М.Р., особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1 , згідно з протоколом притягувався до адміністративної відповідальності 21.12.2024 р. ВАД 607118 за ч.1 ст.173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАД №873566 від 01.11.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «01.11.2025 р. близько 12-00 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 умисно ображав, тягав за волосся колишню дружину ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру. Правопорушення вчинено повторно протягом року ВАД 607118 за ч.1 ст.173-2 КУпАП».

Потерпілою в протоколі зазначена ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що через погани стан фізичного здоров`я, так як має хронічні захворювання, не міг спричиняти тілесних ушкоджень колишній дружині. Вказав, що з дружиною вони проживають в окремих приміщення, він їй допомагає, возить куди треба. Натомість вона його говорить, що посадить його до в`язниці. Зазначив, що того дня зайшов в будинок дружини, що їй не сподобалося, натомість як він рознервувався.

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, суд враховує, що ч.3 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

В протоколі поліцейський вказує, що правопорушення вчинене повторно протягом року згідно протоколу серії ВАД 607118 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП від 21.12.2024 р.

Копії вказаного протоколу матеріали справи не містять, проте й сам протокол не свідчить про те, що дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частинами першою або другою цієї статті.

На підтвердження факту повторності правопорушення та застосування відносно особи адміністративного стягнення має бути надано лише копії судових рішень (постанов), які набрали законної сили.

В матеріалах справи відсутні та співробітниками поліції не надані докази та відомості про судове рішення, яке набрало законної сили, згідно якого ОСОБА_1 протягом року було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 чи 2 ст.173-2 КУпАП, саме за протоколом серії протоколу серії ВАД 607118 за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 21.12.2024 р. та накладено відповідне стягнення.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у протоколі, він був притягнений до відповідальності за протоколом та за дату, яка вказана в протоколі, а саме серія ВАД 607118 за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 21.12.2024 року, постанова суду гне надана, хоча поліція має змогу її отримати в повному доступі до ЄДРСР, тому підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП матеріалами справи не доведені.

Те, що правопорушення вчинено повторно має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку органами Національної поліції.

Так органи Національної поліції мають можливість отримувати копії судових рішень в повному доступі до ЄДРСР або шляхом їх отримання безпосередньо в суді.

Згідно із п.3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили».

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наданими поліцією матеріалами поза розумним сумнівом не доведено складу адміністративного правопорушення в частині повторності правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, зокрема поліцією не підтверджено повторність правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі відносно слід закрити.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99) суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Коли суд виконує роль сторони обвинувачення ЄСПЛ постановляє порушення вимоги безсторонності суду рішення ЄСПЛ "Гайдашевський проти України", від 6.02.2025.

ЄСПЛ визнав порушення ст.6, оскільки здійснюючи пошук доказів за власною ініціативою та засуджуючи заявника на їх підставі, апеляційний суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді.

Розглянувши скаргу заявника, ЄСПЛ вказав, що апеляційний суд, який мав юрисдикцію розглядати як питання права, так і питання факту, провів слухання, але не викликав ні прокурора, ні працівника міліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Як наслідок, ніхто не підтримав обвинувачення проти заявника в судовому засіданні. Незважаючи на це, і незважаючи на те, що заявник стверджував про свою невинуватість у судовому засіданні, Апеляційний суд залишив у силі рішення суду про винуватість заявника.

На відміну від ситуації у справі Фігурка проти України, не можна сказати, що в цій справі апеляційний суд не зробив більше, ніж дослідив докази, підготовлені слідчим органом. Апеляційний суд з власної ініціативи шукав ключові докази, які шкодять позиції обвинуваченого, і використав їх у своєму рішенні на противагу аргументам, наведеним захистом. Жодна інша сторона провадження не звернулася до суду з клопотанням про проведення таких запитів чи збирання доказів.

З огляду на вказані рішення ЄСПЛ суд не має права самостійно збирати докази, оскільки це обов`язок поліції.

Суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу.

Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ч.3 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар