ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2856/25 Справа № 203/4913/25 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула матеріали за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Левшакової О.І. на постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 02 жовтня 2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника Левшакової О.І.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, водій ОСОБА_1 05.07.2025 року о 17.10 год. в м. Дніпрі на пл. Старомостовій, буд. 2, керував т/з HONDA CIVIC, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказаним діями ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі:

- адвокат Левшакова О.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки повний текст постанови фактично отримано лише 10 жовтня 2025 року, що підтверджується витягом з карти руху документу з підсистеми «Електронний суд».

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що з наданого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки поведінка останнього відповідає обстановці, він чітко відповідає на питання поліцейського, не чинить опір тощо, а зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння виражене тремтіння пальців рук не підтвердженні та повністю спростовуються відеозаписом, що свідчить про формальність озвучених поліцейським ознак наркотичного сп`яніння і, як наслідок, необґрунтовано вимогу щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Крім того зазначає, що на відеозаписі працівниця поліції просить у ОСОБА_1 документи для складання матеріалів і каже «ви відмовляєтесь, я правильно вас розумію», чим схиляє останнього до відмови від проходження медичного огляду, оскільки інший екіпаж поліції, не приїхав, щоб доставити ОСОБА_1 до медичного закладу. Окрім цього, ОСОБА_1 в момент відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, не роз`яснено наслідків такої відмови.

Також вказує, що на відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливило їх використання ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу та забезпечення його права на захист.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

В судовому засіданні адвокат Левшакова О.І. та ОСОБА_1 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що постанова була винесена 02 жовтня 2025 року, за відсутності ОСОБА_1 та його представника. Оскільки повний текст оскаржуваної постанови було отримано адвокатом 10 жовтня 2025 року, а також враховуючи незначний пропущений строк на оскарження, з метою не порушення доступу до правосуддя та не порушення права ОСОБА_1 на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 382226 від 05 липня 2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом поліцейського УПП в Дніпропетровській області від 05 липня 2025 року, відповідно до якого, за порушення п. 2.3 ПДР було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , в якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився; відеозаписом події з нагрудних камер поліцейських.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

При цьому не є прийнятними зауваження адвоката в тій частині, що відповідно відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки встановлення ознак сп`яніння віднесено до дискреційних повноважень працівників поліції.

В той же час, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Слід звернути увагу, що оскільки встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського, який наділений відповідними повноваженнями, зокрема і вказаною вище Інструкцією, спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, шляхом проходження відповідного огляду.

Що стосується стверджень адвоката про схиляння ОСОБА_1 працівниками поліції до відмови від проходження огляду, от ці ствердження не знайшли свого підтвердження, оскільки вони спростовується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, відповідно до якого, ОСОБА_1 добровільно, без застосування примусу чи схилять з боку працівників поліції відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність в матеріалах справи довідки про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки з цього ж відеозапису слідує, що співробітники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування.

При цьому сам ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду повідомив, що його було відсторонено від керування транспортним засобом, після чого керування його автомобілем була передано іншій особі.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, усі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Левшакової О.І. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Левшакової О.І., - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 02 жовтня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста