Справа № 490/6981/25 Головуючий у першій інстанції Демінська О.І.
Провадження № 33/812/487/25 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , його представника Поповича А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425814 від 17 серпня 2025 року, того ж дня о 12 годині 20 хвилин біля селища Весняне, 126 км Одеського шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі сторони м. Миколаїв в бік м. Одеси на 126 км біля повороту на с. Весняне, перестроївся в ліву смугу руху, не переконавшись, що це буде безпечним, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Honda», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову змінити в частині накладення стягнення, а саме, змінити вид застосованого відносно нього стягнення на штраф.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини того, що він має на утриманні неповнолітнього сина, який відповідно до медичного висновку №2/78 є дитиною з інвалідністю та потребує постійних фінансових витрат на медичне забезпечення, догляд та матеріальне забезпечення. Також зазначає, що відповідної фахової освіти він не має, є простим працівником та його заробіток залежить від права керування транспортним засобом, що підтверджується довідкою з місця роботи. 02 жовтня 2025 року його було прийнято на посаду водія-експедитора до ТОВ «Прєторія».

Також, судом не враховано той факт, що станом на теперішній час в Україні війна, враховуючи військовий стан він має необхідність у посвідченні водія, з метою вжиття заходів у вивезенні свого сина у разі необхідності у більш безпечне місце.

Апелянт просить врахувати, що іншого заробітку і можливості утримання дитини з інвалідністю він не має. Оскільки не має іншої освіти за фахом та не може виконувати іншу професійну роботу, право керування транспортним засобом для нього є дуже важливим. Також просив врахувати, що він приймав участь у бойових діях в лавах Збройних Сил України.

Зазначає, що в подальшому буде вживати всі міри для дотримання Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 вказує, що не оскаржує вину у дорожньо-транспортній пригоді, проте просить врахувати, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно нього, суддя районного суду не врахував дані про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП.

На думку апелянта, суддя не в повній мірі дотримався вимог Закону і при наявності альтернативних стягнень, передбачених статтею 124 КУпАП, призначив стягнення, яке не відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП.

Вважає, що засноване до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, занадто суворе.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, а потерпілий ОСОБА_2 , та його представник Попович А.В. не заперечували у задоволенні апеляційної скарги.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до вимог статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі. (стаття 34 КУпАП).

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (частина 2 статті 30 КУпАП).

В чинному КУпАП відсутнє визначення такого поняття як «грубе порушення порядку користування транспортними засобами».

Водночас, із системного аналізу чинного законодавства можна дійти висновку, що грубими порушеннями, в розумінні частина 2 статті 30 КУпАП, можуть вважатись такі порушення ПДР, які є особливо небезпечними або спричинили тяжкі наслідки.

Повторним порушення порядку користування правом керування транспортними засобами може вважатись вчинення повторно протягом року однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

При цьому «повторність» може визнаватись обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, суд першої інстанції зазначив про врахування характеру вчиненого правопорушення, особи винного, який до адміністративної відповідальності протягом року, згідно його власних пояснень, притягувався не вперше, будь-якого критичного ставлення до своїх дій не виявив, ступінь вини ОСОБА_1 та відсутність обтяжуючих обставин.

Між тим, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається обґрунтування необхідності застосування такої міри адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, зокрема, передбачених частиною 2 статті 30 КУпАП, і не наведено мотивів обрання судом саме такого виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Крім того, суд першої інстанції, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не перевірив та не врахував належним чином даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зокрема, той факт, що на утриманні у ОСОБА_1 перебуває дитина інвалід.

Вказані обставини підтверджуються документами, які долучені до апеляційної скарги.

Також судом не в повній мірі враховано обставини вчинення адміністративного правопорушення, що внаслідок ДТП автомобілі отримали незначні механічні пошкодження, а тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав свою вину у скоєному правопорушенні та щиро розкаявся.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції помилково призначене більш суворе покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців, без зазначення та обґрунтування законних на те підстав, що в даному випадку не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

За такого, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення, а саме: замість адміністративного стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., яке відповідатиме меті адміністративного стягнення - вихованню особи та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а також в частині стягнення судового збору, апеляційним судом не переглядалась та має бути залишена без зміни.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 жовтня 2025 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 замість позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, адміністративне стягнення, передбачене статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський