Провадження № 33/801/1161/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретарів судового засідання Ходакової М. Г. та Закерничної А. О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ) до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 24 липня 2025 року о 22 год 34 хв по вул. Євгенія Пікуса, 3, в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під час безперервної відеофіксації на портативні відеореєстратори № 470763 та № 468808, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, посилаючись на те, що вживалися заходи для виклику. Проте в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання немає повідомлення, SMS, телефонограми, поштового повідомлення чи підтвердження вручення повістки.

Матеріали справи не містять даних про те, з якої причини працівники поліції зупинили його автомобіль, а окрім того у матеріалах справи відсутні об`єктивні докази, що саме він керував транспортним засобом у момент події. Відео з боді-камер не містить моменту, який би однозначно підтверджував факт керування, а свідчення очевидців відсутні.

Жодного належного доказу факту відмови від огляду у матеріалах справи немає.

Також суд не встановив, що ОСОБА_1 було роз`яснено право пройти огляд у лікаря, не перевірив, чи наявне направлення до медзакладу з реєстрацією у журналі МОЗ. Тому, навіть якщо у протоколі вказано «відмовився», така відмова не є відмовою у розумінні закону, якщо не було забезпечено законного порядку направлення.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, захисник ОСОБА_1 адвокат Халупко С. В. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 24 липня 2025 року серії ЕПР1 № 401663, 24 липня 2025 року о 22 год 34 хв по вул. Євгенія Пікуса 3 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, під час безперервної відеофіксації на портативні відеореєстратори № 470763 та № 468808, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою від проходження огляду (а. с. 4).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 24 липня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «ВОКПЛ ім. Академіка О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» (а. с. 4).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписі зафіксовано як о 22 год 48 хв екіпаж поліції прибуває на місце зупинки транспортного засобу «Audi», д. н. з. НОМЕР_1 , іншим екіпажем поліції.

Працівники поліції демонструють ОСОБА_1 відеозапис із відеореєстратора, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

О 22 год 52 хв поліцейські просять ОСОБА_1 пред`явити документи, той відмовляється, просить викликати ВСП.

О 22 год 54 хв працівник поліції декілька разів пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовляється, вимагає викликати ВСП. Поліцейський роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду.

Під час спілкування із працівниками поліції поводиться зухвало, зневажливо висловлюється у їх бік.

Поліцейські починають складати адміністративні матеріали.

О 23 год 09 поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі складеним протоколом за ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі той відмовляється.

О 23 год 15 хв на місце події прибувають працівники ВСП.

О 23 год 20 хв поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із постановою за непред`явлення працівникам поліції посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Від підпису у постанові ОСОБА_1 також відмовляється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд зазначає, що докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом були надані йому працівниками поліції, після чого факт керування автомобілем ОСОБА_1 жодним чином не заперечував.

Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як місці зупинки, так і у медичному закладі, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він відмовився від проходження відповідного огляду, що зафіксовано на відеозаписі, сів у автомобіль та вимагав викликати ВСП. Така поведінка ОСОБА_1 правомірно була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Вказане спростовується наявним на а. с. 12-13 неврученим поштовим відправленням (повістка про виклик до суду на 21 жовтня 2025 року), надісланим судом на повідомлену ОСОБА_1 працівникам поліції поштову адресу, із відміткою на конверті «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Доводи скарги про те, що суд не перевірив чи наявне направлення до медзакладу з реєстрацією у журналі МОЗ є надуманими, оскільки такий порядок не передбачений чинними нормативно-правовими актами.

Ураховуючи встановлене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення покарання та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції не спростовують.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук