ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року, ОСОБА_1 на підставі ст. 36 КУпАП визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 271123 від 12.10.2024 року , 11.10.2024 р. о 24:22 годин в м. Кам`янське, траса Н-08 км № 364, керуючи автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився на перехресті з вул. М. Грушевського, внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, сума збитків встановлюється, постраждалих не має. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 271126 від 12.10.2024 року, 11.10.2024 р. о 22:40 годин в м. Кам`янське, вул. М. Грушевського на перехресті з трасою № Н-08 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_2 та залишив місце ДТП, до якого він причетний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ПДР України, за що передбачені відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 271125 від 12.10.2024 року, 11.10.2024 р. о 23:00 годин в м. Кам`янське, вул. Донська, 43 водій керував Т/З Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознакам алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився на бодікамеру № 798554 та став винним в ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, та закрити провадження у справі за відсутності події і складу правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою, апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропущеного строку, апелянт зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови отримав лише 28.10.2025 року, просив визнати причини пропуску строку поважними.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був повідомлений про час та місце розгляду справи у Заводському районному суді м.Дніпродзержинська 12 листопада 2024 року о 09-00 годині.

Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 у судове засідання до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи містяться заяви адвоката Редька С.М. про відкладення розгляду справи, що свідчить про те, що останній був обізнаний про розгляд справи відносно ОСОБА_1 у Заводському районному суді м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Відкладення розгляду адміністративної справи не має перешкоджати розгляду справи зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах визначених строків, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про розгляд судом складеного відносно нього адміністративного матеріалу, однак жодного разу до суду не з`явився, правом на надання суду своїх письмових пояснень щодо адміністративних матеріалів не скористався, так само як не скористався і правом брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), натомість подавав різні клопотання про відкладення розгляду справ. Такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спрямовані на ухилення від відповідальності внаслідок спливу строку, визначеного ст. 38 КУпАП.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції, інтереси ОСОБА_1 представляв професійний адвокат Редька С.М., який будучи професійним фахівцем у галузі права, який надає юридичну допомогу не міг бути необізнаним про порядок та строки оскарження постанови суду першої інстанції.

Також в матеріалах справи міститься розписка адвоката Редька С.М. про ознайомлення з матеріалами справи №208/12372/24, відповідно до якої останній ознайомився з матеріалами справи 16 січня 2025 року, про що свідчить його особистий підпис.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначену апелянтом причину пропуску строку не можливо вважати поважною, тобто такою, що об`єктивно перешкоджала особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Редько С.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка надійшла до Дніпровського апеляційного суду 13 травня 2025 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2025 року адвокату Редько С.М. було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційну скаргу повернуто апелянту.

В подальшому, адвокат Редько С.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, яка надійшла до Дніпровського апеляційного суду 30 червня 2025 року.

03 липня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду адвокату Редьку С.М. було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження суд не вбачав, апеляційну скаргу з додатками повернуто апелянту.

11 вересня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року, особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга повернута апелянту.

Отже, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з`явився, знав про наявність відносно нього оскаржуваної постанови, про що свідчить подані неодноразово апеляційні скарги. Посилання ОСОБА_1 про те, що він дізнався про наявність відносно нього оскаржуваної постанови від 06.01.2025 року лише 28 жовтня 2025 року, спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вже вирішено.

Повторний апеляційний перегляд аналогічних вимог чинним КУпАП не передбачено. Фактично апелянт не погоджується з результатами апеляційного розгляду його вимог щодо відмови в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п.40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п.1 ст.6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Чинним КУпАП не передбачено повторність розгляду питань, які вже було вирішено.

З огляду на викладене, враховуючи вказані обставини і вимоги закону, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_1 в поновлені строку на апеляційне оскарження та повернути апеляційну скаргу, оскільки пропущено строк апеляційного оскарження з неповажних причин.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, через неповажність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко