ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3249/25 Головуючий в 1 інст. Ткаченко М.О.
Провадження №33/807/1100/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 15 червня 2025 року о 09 год. 56 хв. у Запорізькому районі, траса Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис. Від керування відсторонено. ОСОБА_1 своїми діями порушив вимогу п. 2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Вказав, що судом не повно встановлені необхідні для вирішення справи обставини, а доказами, що містяться в матеріалах справи не доведено обставини правопорушення. Також, вказує на невідповідність висновків рішення обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що під час складання адміністративних матеріалів та притягнення його до адміністративної відповідальності були допущені суттєві порушення процесуальних норм та порядку розгляду справи, що ставлять під сумнів законність дій працівників поліції та обґрунтованість висунутих звинувачень, на що судом першої інстанції не було звернуто увагу.

Посилається на порушення поліцейськими п. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки останні звертаючись до нього не представилися, не назвали своєї посади, спеціального звання та не надали можливості ознайомитися зі службовим посвідченням.

Вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства до повноважень працівників поліції під час зупинки громадян на блок постах не входить можливість проведення медичного огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим його захисником направлено адвокатський запит до УПП в Запорізькій області. Відповіді наразі не отримано.

Зазначає, що поліцейським були оголошені виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, однак в протоколі викладені інші ознаки, які йому не оголошувалися. При цьому, з незрозумілих підстав іншим поліцейським було складено направлення, вже після доставлення його до закладу охорони здоров`я. Крім того, з відеозапису вбачається, що часом початку заповнення направлення є 11 година 15 хвилин, між тим поліцейський зазначає 9 годину 58 хвилин, що свідчить про фальсифікацію.

Наголошує, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки ТЗ, проте його було направлено на проходження огляду до закладу охорони здоров`я.

Вважає, що протокол був складений без належного з`ясування обставин події та з порушенням вимог об`єктивності й неупередженості, передбачених чинним законодавством.

Акцентує увагу, що не надавав відмови від проходження медичного огляду ні поліцейському, ні лікарю закладу охорони здоров в його присутності, а інспектор ОСОБА_2 , який складав направлення до закладу охорони здоров`я, не зупиняв його та не вбачав у нього ознак наркотичного сп`яніння, не оголошував їх.

Просить викликати в судове засідання апеляційного суду та допитати в якості свідка поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області ОСОБА_3 , який безпосередньої складав протокол. Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року - скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в його діях.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ним було подано апеляційну скаргу в даній справі у встановлений ст. 294 КУпАП строк засобами поштового зв`язку, яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, йому повернута, з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про його поновлення.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року.

7 жовтня 2025 року, адвокат ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 15441 від 15 червня 2025 року, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 тверезий, наркотичних речовин не виявлено.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вартанової Г.М. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. №28), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Щодо заявленого в апеляційній скарзі клопотання ОСОБА_1 про виклик поліцейського Разумова О.В., то суддя апеляційного суду відмовляє у його задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362400 від 15 червня 2025 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 червня 2025 року, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від проходження (а.с. 3);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4228 від 15 червня 2025 року, за результатами якого, ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду (а.с. 4).

- відеозаписом події (а.с 7).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п.2.5 ПДР на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

На доводи ОСОБА_1 , що він не надавав відмови від проходження медичного огляду ні поліцейському, ні лікарю закладу охорони здоров`я в його присутності, слід зазначити наступне.

Відповідно п. 12 Інструкції № 1452/735 передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що було і зроблено працівником поліції.

Тобто, у разі виявлення поліцейським у водія ознак саме наркотичного сп`яніння, останньому не пропонується проходження огляду на встановлення стану такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки такий огляд проходиться лікарем наркологом в закладі охорони здоров`я.

Разом із цим, відеозаписом події зафіксовано, як на запитання лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, чи погоджується водій пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 надає чітку відмову. (час запису 02:12:31).

Отже, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння за його самостійним зверненням, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя апеляційного наголошує, що оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 15 червня 2025 року о 13 год. 10 хв., з урахуванням проведеного огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак, є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

В даному випадку вирішується питання саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і поважних причин такої відмови за матеріалами справи не вбачається.

Доводи апелянта, що згідно з вимогами чинного законодавства до повноважень працівників поліції під час зупинки громадян на блок постах не входить можливість проведення медичного огляду на стан сп`яніння, не є слушними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_1 .

Згідно відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений на блок посту та працівники поліції вирішили перевірити у нього документи. Проте, поліцейський під час спілкування з ОСОБА_1 виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння та урахуванням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735 та положень ст. 266 КУпАП направив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я.

На посилання апелянта, що співробітник поліції не представився, не надав службове посвідчення слід зазначити, що дана обставина, не може бути покладеною в основу висновків його невинуватості в інкримінованому йому правопорушенні та не впливає на правильність кваліфікації його дій. При цьому, відеозапис події засвідчує відсутність вимоги з боку водія ОСОБА_1 поліцейському щодо надання службового посвідчення тощо.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, суддя апеляційного суду керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51, Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені в постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справу переглянуту в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року, якою на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/3249/25