Справа № 456/5226/25
Провадження № 3/456/1986/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

14 листопада 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. ,

секретар судового засідання Яніцька М.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 ст. 122-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , 15.09.2025 року, о 21 год. 27 хв., в с.Дуліби на автодорозі Київ-Чоп, 617 км, керуючи транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконував вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також подачею звукового спец. сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі не погодився, суду пояснив, що нічого не порушував. Рухався по дорозі, побачив, що працівники поліції його зупиняють. Сигналів ніяких не було, вони його обігнали і з вікна службового автомобіля поліцейський сказав їхати за ними. Проїхали ще приблизно 100 метрів, оскільки не було де зупинитися, був інтенсивний рух. З боку поліцейських не було ніяких сигналів про зупинку. Просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Бабенко Р.В. підтримав позицію ОСОБА_1 та просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що подав письмове клопотання.

В обґрунтування клопотання адвокат покликається на те, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не доводиться відеозаписом, який надали самі ж поліцейські, навпаки доводиться факт відсутності правопорушення.

При перегляді відео складається враження, що мала місце "підстава" зі сторони поліції, по перше: на відео чітко видно, що за метрів 50-70 до залізничного переїзду поліцейські починають розвертати автомобіль, потім повільно слідують за автомобілем, який до цього рухався їм на зустріч, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається прямо, не змінюючи напрямку руху та без прискорення, рух відбувається по вузькій завантаженій трасі яка має по одній смузі руху в кожну сторону та розділена суцільною смугою, також по обочині впритул до проїжджої частини встановлені "відбійники", тобто на трасі місце для зупинки взагалі відсутнє, крім того, і сигналів про зупинку автомобіля ОСОБА_1 поліцейські не подають, потім чомусь прослідували за автомобілем, проїжджають переїзд залізничний, на якому відсутні знаки про зупинку, просто переїзд, в послідуючому, прямо під містком починають рух на випередження автомобіля ОСОБА_1 та коли той зупинився позад них, розуміючи що під містком не можна зупиняти авто починають супроводжувати його до місця де закінчується відбійник та є можливим паркування, і потім після зупини - через 25 хвилин поліція вмикає камеру та починає звинувачувати ОСОБА_1 що він не зупинився на їх вимогу, виникає логічне питання: "Яка вимога? Чим було позначено цю вимогу? де на думку поліцейського повинен був зупинити вантажівку ОСОБА_1 - якщо на відбійнику - то цікаво як це можна було провернути, якщо під містком розвилки, то виникає питання що це ж порушує правила дорожнього руху.

Тобто, є очевидним, що поліція умисно спотворила ситуацію щоб вигадати обставини винуватості ОСОБА_1 , і як зрозумів сам ОСОБА_1 це було зроблено з метою схилити його до надання поліції неправомірної винагороди, що виглядає доволі правдоподібно зважаючи на обставини та дані декларації ОСОБА_2 .

При дослідженні цих доказів встановлено, що наданий відеозапис цілком і повністю спростовує факт вчинення правопорушення та, навпаки, вказує на відсутність будь-яких протиправних дій з боку ОСОБА_1 . Більше того, аналіз відеозаписів виявляє критичну невідповідність та ознаки фабрикування обставин справи:

1. Наявність неврахованого часового проміжку. Згідно з даними реєстратора патрульного автомобіля, зупинка автомобіля ОСОБА_1 відбулась о 21:19. Однак нагрудні камери поліцейських були увімкнені лише о 21:55 (час з відеокамери нагрудної).

2. Відсутність фіксації ключових подій. Фактично, значний проміжок часу (36 хвилин) з моменту зупинки до початку офіційної фіксації не відображено.

3. Ознаки умисної "підстави". При перегляді відео складається чітке враження, що мала місце провокація з боку поліції: поліцейські безпідставно починають розворот (за 50-70 м до

залізничного переїзду) та повільно слідують за вантажним автомобілем ОСОБА_1 , який до цього рухався їм назустріч, не змінюючи ані напрямку, ані швидкості руху, при цьому виконавши зупинку перед залізничним переїздом. Рух відбувається по вузькій трасі з суцільною смугою та "відбійниками", що фізично унеможливлює безпечну зупинку. Жодних сигналів про зупинку (звуковим сигналом) поліцейські в цей час не подають. Вони прослідували за автомобілем через залізничний переїзд і лише під містком (розв`язкою), де зупинка заборонена ПДР, почали випередження та блокування. Коли ОСОБА_1 зупинився позаду них, поліцейські, усвідомлюючи неправомірність зупинки під мостом, супроводили його до місця, де закінчується відбійник.

Після всіх цих маніпуляцій та 36-хвилинної паузи (з 21:19 по 21:55), поліція вмикає камери та починає звинувачувати ОСОБА_1 у тому, що він "не зупинився на їхню вимогу".

Це породжує логічні питання: Якою була ця вимога? Чим (яким сигналом) вона була позначена? Де, на думку поліцейського, водій вантажівки мав зупинитися - на суцільній смузі, на відбійнику чи під мостом, порушуючи ПДР? Відповідь очевидна: жодної законної вимоги про зупинку, яку б міг ігнорувати водій, не було.

Згідно з детальними поясненнями ОСОБА_1 , під час 36-хвилинного періоду, коли камери були вимкнені, працівники поліції активно переконували його в тому, що він є порушником. Їхня поведінка, інтонації та фрази були розцінені ОСОБА_1 як такі, що мали на меті спонукання до надання неправомірної вигоди.

Це тлумачення поведінки інспектора виглядає цілком реальним та логічним, зважаючи на наступне.

Адвокатом було проведено аналіз декларації інспектора ОСОБА_2 . Цей аналіз проводився не з метою боротьби з корупцією, а з метою відшукання логічного пояснення неадекватним діям поліцейського - навіщо особу, яка не порушувала ПДР, безпідставно звинувачувати та вилучати посвідчення водія?

Підводячи підсумок, вбачається наступне: факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не доводиться жодним доказом, натомість спростовується відеозаписом, наданим самими поліцейськими. Обставини зупинки (маневри, відсутність сигналу, зупинка під мостом) та 36- хвилинна відсутність відеофіксації вказують на умисне спотворення ситуації та фабрикування доказів з боку поліції. Пояснення ОСОБА_1 про те, що ці дії мали на меті схиляння його до надання неправомірної винагороди, виглядають правдоподібно, особливо з огляду на виявлені корупційні ризики та ознаки приховування активів у декларації інспектора ОСОБА_2 , що вказує на ймовірний мотив його поведінки.

Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення, провадження у справі не може бути продовжене.

Крім цього, адвокат Бабенко Р.В. долучив копію Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області в справі №694/2889/25 від 12.11.2025, яким скасовано постанову інспектора Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Якиміва А.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА №5730728 від 15.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також адвокат Бабенко Р.В. надав суду копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , згідно якого останній є інвалідом ІІ групи, загальне захворювання, з довічним терміном дії.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши клопотання адвоката, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить такого висновку.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 122-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122-2 КУпАП, доведена:

протоколом серії ЕПР1 №455066 від 15.09.2025, згідно з яким ОСОБА_1 , 15.09.2025 року, о 21 год. 27 хв., в с.Дуліби на автодорозі Київ-Чоп, 617 км, керуючи транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконував вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також подачею звукового спец. сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР;

рапортом інспектора ВРПП Стрийського РУП від 15.09.2025, яким підтверджуються обставини, викладені у протоколі;

відеозаписами з місця події (містяться на компакт-диску), якими підтверджується факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5730728 від 15.09.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП.

Відповідно до копії Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області в справі №694/2889/25 від 12.11.2025, наданої адвокатом Бабенком Р.В., постанову серії ЕНА №5730728 від 15.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., скасовано, а провадження у справі закрито.

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, загальне захворювання, інвалідність встановлена безтерміново.

Суд зауважує, що дослідженими доказами по справі встановлено факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору.

Наведене підтверджується долученим до матеріалів справи та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, який міститься на компакт-диску та яким встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також зафіксовано, як працівники поліції рухаються на службовому автомобілі з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору за автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , однак останній не подав жодного сигналу про зупинку транспортного засобу, не знизив швидкості руху, тривалий час ніяк не реагува на подані сигнали працівників поліції, аж до моменту, коли працівники поліції почали здійснювати його обгін.

Суд звертає увагу, що відповідно до диспозиції частини 1 ст. 122-2 КУпАП адміністративним правопорушенням, зокрема, є невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Суд не бере до уваги доводи адвоката ОСОБА_1 та адвоката Бабенка Р.В. про відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки такі не спростовують наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини про факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, що містить склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 ст. 122-2 КУпАП.

Також суд не бере до уваги долучену адвокатом Бабенком Р.В. копію Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області в справі №694/2889/25 від 12.11.2025, яким скасовано постанову серії ЕНА №5730728 від 15.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП, оскільки таке не спростовує наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини про факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, що містить окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122-2 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а тому в клопотанні адвоката про закриття провадження у справі слід відмовити.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що досліджені судом вищевказані документи є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та, в своїй сукупності, є достатніми. Вказані докази доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122-2 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п.2.4 Правил дорожнього руху, а саме, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

З дослідженого судом відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 не виконував вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору і продовжував рух автомобілем без жодного реагування шляхом зниження швидкості, включенням покажчика повороту праворуч, аварійного чи у інший спосіб.

В подальшому водій був зупинений шляхом обгону працівниками поліції на службовому автотранспорті.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до частини 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до частини 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 122-2 КУпАП, яка доведена повністю, тому вважає, що стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у виді штрафу.

Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

Відповідно до п. 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору, оскільки згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 він є інвалідом ІІ (другої) групи безтерміново.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 283, 284 КУпАП, п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122-2 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови буде проголошений 17.11.2025 о 09.00 год.

Cуддя В. М. Бораковський