ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Волошиної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Волошиної Крістіни Юріївни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, стрільця взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 08 серпня 2025 року о 23 год. 04 хв., ОСОБА_1 , в районі будинку № 21 по вул. Юлії Залюбовської у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні камери працівників патрульної поліції.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування оскаржуваної постанови як незаконної та необґрунтованої, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається на те, що 08.08.2025 о 23:04 годині водій ОСОБА_1 рухався по вул. Юлії Залюбовської, але через те, що одна полоса руху була повністю зайнята припаркованими автомобілями, ОСОБА_1 довелось їхати по єдиній вільній смузі. Побачивши службовий автомобіль поліції, який рухався назустріч, водій звернув убік дороги, аби надати йому можливість безперешкодно проїхати. Проте він не встиг продовжити рух, як до його автомобіля підійшли працівники поліції та почали з`ясовувати обставини.

Дії водія розцінено як зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим ОСОБА_1 на їх думку порушив п. 15.9 ПДР, після цього інспектором поліції складено протокол № 55432137 від 08.08.2025 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Під час спілкування у водія працівниками поліції нібито виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які не підтверджуються жодним документом, у процесі діалогу з працівниками поліції у водія були відсутні будь-які характерні ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які прямо передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735. Зокрема у ОСОБА_1 не було запаху алкоголю з ротової порожнини, його мова була чіткою, зрозумілою та логічною, координація рухів збережена, хода рівна, орієнтація у часі та просторі адекватна. Поведінка водія повністю відповідала обстановці, він коректно реагував на запитання та діяв послідовно. Працівники поліції обмежилися суб`єктивним припущенням про наявність «ознак сп`яніння», не забезпечивши жодних об`єктивних доказів таких тверджень у спосіб, визначений законом.

У ході взаємодії з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, про що свідчать надані ним документи. Окрім того, він інформував правоохоронців про наявність у нього захворювання нервової системи, що має безпосередній вплив на його психоемоційний стан та особливості поведінки у стресових ситуаціях. Даний факт підтверджується офіційними медичними довідками та висновками лікарів, які долучаються до матеріалів справи під час розгляду в суді першої інстанції. Наявність таких захворювань могла бути помилково сприйнята працівниками поліції як ознаки нетверезого стану, однак у дійсності є проявом виключно медичних особливостей організму ОСОБА_1 .

Захисник зазначає, що зупинка транспортного засобу була здійснена безпідставно, з матеріалів справи не вбачається, щоб у працівників поліції існували жодні об`єктивні підстави вважати, що водій порушує правила дорожнього руху чи створює загрозу безпеці. Як пояснив сам ОСОБА_1 , він лише звернув убік дороги, щоб пропустити патрульний автомобіль, тобто виконував вимоги пункту 10.11 ПДР України.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2019 № 686/11314/17 вказано, що у випадку незаконної зупинки транспортного засобу працівники поліції не мають жодного права вимагати від водія пред`явити посвідчення водія та вчиняти будь-які інші дії щодо водія внаслідок такої незаконної зупинки.

Крім того вказує, що працівниками поліції не було складено акту огляду водія на стан сп`яніння з зазначенням виявлених у нього ознак сп`яніння. З відеозапису не видно яким чином поліцейськими були встановленні ознаки алкогольного сп`яніння.

Формальне зазначення поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення нібито виявлених «ознак сп`яніння» запаху алкоголю чи порушення мови не може розцінюватися як належний доказ вини. Протокол у даному випадку лише фіксує суб`єктивне бачення поліцейського, але не містить жодних об`єктивних підтверджень, які вимагає закон. У практиці Верховного Суду неодноразово підкреслювалося, що наявність записів у протоколі без акту медичного огляду чи належної відеофіксації не є достатнім підтвердженням вини особи (зокрема постанова від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 та від 07.08.2019 у справі №607/14707/17).

Також адвокат вказує, що у даній справі направлення до закладу охорони здоров`я щодо ОСОБА_1 складене не було. Відеозапис подій підтверджує, що на початковому етапі спілкування з поліцейськими він висловив готовність пройти огляд у медичному закладі, але з огляду, що події відбуваються у нічний час та під час дії комендантської години, він почав висловлювати сумніви щодо того, як саме буде здійснено транспортування до медичного закладу та, головне, яким чином він зможе повернутися додому після огляду.

Забезпечити доставлений водія до закладу охорони здоров`я та його повернення назад повинні були саме працівники поліції. Відсутність відповідного направлення та неналежне інформування ОСОБА_1 про порядок проведення огляду об`єктивно спричинили його відмову, яка не може тлумачитися як ухилення від виконання законних вимог. Таким чином відмова ОСОБА_1 не була категоричною чи безумовною.

Апелянт уважає, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 належним чином порядок проходження огляду відповідно до вимог п.2.5 ПДР. Так, з долученого відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що він може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі, або має право відмовитися від проходження огляду. Однак згідно п. 2.5. ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком, а не правом, оскільки за відмову від огляду настає адміністративна відповідальність. Разом з тим, як вбачається з відеозапису події, працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , що він «....має право відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і у медичному закладі...». Таке формулювання вимоги поліцейським є неприпустимим, адже поліцейський вказав водію на нібито альтернативний варіант поведінки.

Також судом першої інстанції не враховані додаткові пояснення, надані ОСОБА_1 про те, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, з березня 2022 року проходить службу у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 , спочатку у роті охорони, а пізніше в адміністративному відділі. Його служба відбувалася в умовах постійного стресу, надмірного фізичного і психологічного навантаження, чергувань у воєнний час, виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням обороноздатності держави. Протягом 2023-2025 років він мав хронічні захворювання, підтверджені висновками військово-лікарської комісії, що впливали на його психоемоційний стан і могли спричиняти фізіологічні ознаки тремтіння рук, уповільнене мовлення, емоційну напруженість. Поліцейські, не маючи медичних знань, могли сприйняти ці прояви як ознаки алкогольного сп`яніння. Така оцінка не ґрунтується на жодних об`єктивних критеріях. Наявність у нього бездоганної служби, позитивних характеристик, відсутність будь-яких дисциплінарних стягнень повністю спростовує припущення про можливу нетверезість.

Крім того поліцейські, достеменно знаючи про військовий статус ОСОБА_1 , не залучили представників Військової служби правопорядку та не забезпечили виконання спеціальної процедури. Отже будь-які дії працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у відношенні ОСОБА_1 є юридично нікчемними.

На підставі наведеного захисник просить постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року скасувати та закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

До початку апеляційного розгляду від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він визнає свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та просить призначити йому покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді штрафу, але без позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи те, що вій є військовослужбовцем, шкода відсутня та він щиро кається.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи думку захисника Волошиної К.Ю., яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає можливим проведення апеляційного розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду захисник Волошина К.Ю. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Водночас підтримала викладену у заяві ОСОБА_1 позицію щодо застосування положень ст.69 КК України та призначення йому покарання у виді штрафу, але без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора поліції; відеозапис з бодікамер працівників поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №416913 від 08.08.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 08.08.2025 о 23:04 годин в м. Дніпро, Анд району, біля будинку 21 по вул. Юлії Залюбовської, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідки не залучалися.

Подію за фіксовано на технічний відеозапис відеозапису: 474880, 473955.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зафіксовані пояснення водія ОСОБА_1 , які не читаються через нерозбірливість почерку.

Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія № НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами № ДТ293435.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено дату, час та місце розгляду справи, про що у відповідній графі мається власноручний підпис останнього

Протокол підписаний працівником поліції, який його складав та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до рапорту інспектора поліції, 08.08.2025 під час патрулювання о 23.04 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Ю. Залюбовської, неподалік будинку № 21, було помічено автомобіль «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушив ПДР, а саме п.15.9, за що на останнього - ОСОБА_1 , було складено постанову ЕНА № 5432137.

Також під час спілкування з ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Подію зафіксовано на нагрудні камери: 474880, 473955. На місці події складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 416913 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водія від керування відсторонено, автомобіль передано тверезому водію (а.с.2).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один DVD+R диск, на якому наявний поєднаний відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та нагрудних бодікамер № 474880, 473955 під назвою export-3hp9j/

На відеофайлі з відеореєстратора зі службового автомобіля патрульної поліції від 08.08.2025 тривалістю 23:03:50-23:04:28 зафіксовано, що на зустріч службовому автомобілю по одній і тій самій полосі руху рухається автомобіль, як потім буде встановленому під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився на ділянці дороги, призначеної для виїзду з прилеглої території.

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 474880 від 08.08.2025 09.08.2025 тривалістю 23:15:03-00:28:23 зафіксовано, про працівник поліції підходить до автомобіля та просить у водія ОСОБА_1 показати документи.

Далі працівник поліції:Ми підійшли до Вас, так як Ви зупинили автомобіль у порушення вимог ПДР. ОСОБА_2 , в ході розмови я відчуваю від Вас запах алкоголю з порожнини рота. Також у Вас порушена мова. Ви алкоголь вживали? Ви згодні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я?

ОСОБА_1 :Навіщо це?

Працівник поліції:Я повинен виконувати свої обов`язки...

ОСОБА_1 :Хлопці, ми ж свої... Навіщо ви це робите?

Працівник поліції:Ви не в тому стані сідаєте за кермо.

ОСОБА_1 о 23:16:53 годині:Давайте з вами домовимось.

Працівник поліції:Ми повинні на цей факт реагувати, я не можу закрити очі. Вибирайте, Ви будете проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу або у лікарні. Що Ви обираєте?Або Ви можете відмовитись.

ОСОБА_1 о 23:17:45 годині:Поїдемо до лікаря.

Працівник поліції:Транспортний засіб ми евакуюємо. Тут його залишати не можна.

ОСОБА_1 , сідаючи за кермо свого автомобіля:Хлопці..

Працівник поліції:Будь ласка, заглушіть мотор автомобіля. Дякую.

ОСОБА_1 о 23:19:01:Капітан, давай нормально... Я сорок місяців в армії...

Працівник поліції:Ми нормально. Що Ви чудите?

ОСОБА_1 :Я знаю, що ви можете вимикати камери. Я приїхав з відпустки, мені треба переставити машину.

Працівник поліції:У такому стані Ви наражаєте на небезпеку інших громадян.

ОСОБА_1 :Я сорок один місяць в армії, зрозумій... Я залишу машину тут і піду додому пішки.

Працівник поліції:Ні.

ОСОБА_1 : ОСОБА_3 ми роз`їдемось і все... Я знаю ваших хлопців з патрульки... Я проїхав десять метрів...

Працівник поліції:Це порушення. Ми просто виконуємо свої обов`язки. Ви не в тому стані, щоб сідати за кермо...

ОСОБА_1 о 23:20:33 годині:Я вибачаюсь. Я думав, що переставлю автомобіль вночі, нікого немає... Ми зараз з вами на одній стороні...

Працівник поліції:Ні, на жаль. Ми зараз зі сторони правопорядку, а Ви зі сторони правопорушника.

ОСОБА_1 :За станом здоров`я мене зараз перевели в ТЦК. Давайте порозуміємось. Я проїхав лише 50 метрів. Давайте я залишу автомобіль і поїду спокійно.

Працівник поліції:Ні, так не буде. ОСОБА_4 телефонувати куди хочете, без питань. Якщо Ви повідомите своє керівництво, буде ще краще. Розкажіть, яка відбулась ситуація і спитайте, що робити.

ОСОБА_1 :Випишіть протокол за несправний ремінь і все...

Працівник поліції:Ні. Такого не буде.

ОСОБА_1 о 23:22:21 годині стаючи на коліна:Будь ласка, як вас прошу! Пацани... Я пішов в 2022 році в армію. Я реально все погубив.

Працівник поліції підіймаючи ОСОБА_1 :Не пригнічуйте себе. Встаньте!

ОСОБА_1 :Я буду пригнічувати себе. У мене нічого не залишилось. Я вас дуже прошу. Я хотів переставити автомобіль у двір і так вийшло. Я не можу вирватися з цього, я маю служити... Три хвилини комісії... Я працюю в АНД...

Працівник поліції о 23:24:50 годині: ОСОБА_3 зробимо так, як Ви вирішили. Поїдемо проходити медичний огляд. Якщо хочете відмовитися за це передбачене покарання.

ОСОБА_1 :Ми з вами на одній стороні. Вам показати мої ВЛК?

Працівник поліції:Ми Вам віримо. Але Ви вчинили порушення і повинні відповідати за це.

ОСОБА_1 :Пацани...

Працівник поліції о 23:25:46 годин:Закривайте автомобіль, поїхали з нами на медичний огляд. Ми знайдемо ОСОБА_5 тверезого водія, він переставить ОСОБА_6 автомобіль. Не заводьте машину.

ОСОБА_1 :Сідайте зі мною, поїдемо...

Працівник поліції:Ні. Зачиняйте автомобіль, забирайте ключі.

ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобіля, зачинивши двері на ключ.

Працівник поліції о 23:27:07 годині:Ще раз послухайте. В ході спілкування у Вас виявлені ознаки алкогольного сп`яніння порушення мови та запах алкоголю з порожнини рота. Відповідно до вимог законодавства, ми пропонуємо ОСОБА_5 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер або у лікарі нарколога у наркодиспансері. Також Ви можете відмовитись від проходження огляду, але за це щодо Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення і направлено його до суду. Яке Ваше рішення?

ОСОБА_1 о 23:27:39 годині:Я скористаюсь допомогою адвоката.

Працівник поліції:Дзвоніть, питайте..

Далі на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 телефонує комусь.

Працівник поліції через деякий час: ОСОБА_2 , Ваше рішення?

ОСОБА_1 о 23:31:49 годині Складайте протокол.

Працівник поліції:Ви відмовляєтесь?

О 23:31:52 годині ОСОБА_1 :Так.

Працівник поліції:Ви згодні, чи відмовляєтесь?

ОСОБА_1 о 23:31:59 годині:Відмовляюсь.

Працівник поліції:Ви розумієте, що за відмову ми складено протокол про адміністративне правопорушення?

ОСОБА_1 о 23:32:01 годині:Так, складайте.

Потім на відео видно, що працівник поліції ознайомив водія ОСОБА_1 з його процесуальними правами, передбачені ст. 268 КУпАП та роз`яснив положення ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 :Я це знаю.

Працівник поліції:Щодо зупинки транспортного засобу, щодо Вас буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а також протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. На це потрібно деякий час, Вам необхідно зачекати.

ОСОБА_1 :Добре.

Працівник поліції:Тверезого водія знайдете, щоб не евакуювати транспортний засіб?

ОСОБА_1 :Не піклуйтесь про це.

Далі на відеозапису видно, що працівник поліції переходять до складання адміністративних матеріалів, а потім вручають ОСОБА_1 копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, копію протоколу про адміністративне правопорушення, а також видають тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Працівник поліції:Знайдіть тверезого водія, може друга, який перепаркує автомобіль. Ви не можете сідати за кермо.

Через деякий час на відеозапису зафіксовано, що приїхав тверезий водій, якому працівник поліції передали автомобіль ОСОБА_1 .

На відеозапису з нагрудної камери працівник поліції № 473955 від 08.08.2025-09.08.2025 тривалістю 23:14:20-00:29:05 зафіксовано, що ОСОБА_1 звертається до працівників поліції:Давайте без бодікамер... Свої... Їду додому, переставляю машину. Приїхав з відпустки. Давайте нормально розійдемося. Мені тут 200 метрів додому доїхати.

Працівник поліції:Покажіть водійське та реєстраційний талон.

ОСОБА_1 надає поліцейському документи.

Далі на відеозапису зафіксовані події, аналогічні наведеним вище з нагрудної камери працівник поліції № 474880.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Відеозапис не викликає сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, стороною захисту надано не було та судом на встановлено.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні вказаного правопорушення.

Зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, рапорт працівника поліції та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції у своїй сукупності спростовують твердження сторони захисту про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За нормативним визначенням ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.3,6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що він зупинив свій транспортний засіб з порушенням п.15.9 ПДР. Потім, під час спілкування з водієм та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився (23:31:52, 23:31:59 23:32:01 година запису).

При цьому працівниками поліції було роз`яснено водію про наслідки відмови від проходження медичного огляду складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення (23:32:00 годині запису). На що водій ОСОБА_1 о 23:32:01 годині сказав:"складайте.

Отже твердження захисника про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження медичного огляду згідно вимог п. 2 5. ПДР, а саме вказали водію на наявність у нього альтернативного варіанту поведінки відмовитись від проходження запропонованого огляду на визначення стану сп`яніння, є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, який узгоджується з даними протоколу про адміністративне правопорушення та рапортом інспектора поліції (а.с.1,2).

Враховуючи, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння категорично відмовився, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 416913 (а.с.1). Порушень порядку проходження огляду водія на перебування у стані сп`яніння, встановленого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції допущено не було.

Стосовно доводів захисника Волошиної К.Ю. про те, що того, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений за участі працівників військової служби правопорядку, то суд відхиляє цей аргумент як такий, що ґрунтується на помилковому розумінні захисником норм права.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин

Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки протокол серії ЕПР1 № 416913 від 08.08.2025 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , який на момент зупинки керував не військовим автомобілем та не виконував службове завдання, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений за правилами ст. 266 КУпАП

Доводи ж апелянта про безпідставність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до рапорту працівника поліції транспортний засіб «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений за порушенням водієм п. 15.9 ПДР, за що на ОСОБА_1 було складено постанову ЕНА №5432137. До того ж, підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не впливають на висновки суду щодо доведення вини водія транспортного засобу та мають наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Посилання апелянта на правові позиціі КАС Верховного Суду, не є релавантними до цієї справи, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Не є слушними і доводи апелянта про те, що працівниками поліції не підтверджено факту наявності у ОСОБА_1 виявлених ознак алкогольного сп`яніння - запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови.

Як було зазначено вище, вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є невмотивованими.

Відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на переконання апеляційного суду, не свідчить про порушенням працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки такий документ є підставою для проведення огляду в медичному закладі та складається лише у випадку направлення особи до медичного закладу з метою проходження огляд на стан сп`яніння, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, то у працівників поліції були відсутні правові підстави для його складання.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема і доводам сторони захисту про наявність підстав для закриття адміністративного провадження, та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Аналізую клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_1 аналогії закону ст.69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, апеляційний суд вважає його таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогія закону - це спосіб подолання прогалин у праві, коли відсутня конкретна норма для регулювання певних суспільних відносин, але є інша норма, яка регулює подібні відносини. Іншими словами, якщо конкретна ситуація не врегульована законом, але є схожа, то застосовується закон, що регулює цю схожу ситуацію.

Натомість санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч.1 ст.130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Чинний КУпАП не містить норми, яка надає право суду призначити інший вид стягнення або більш м`яке стягнення ніж передбачено санкцією відповідної статті, отже доводи захисту про можливість застосування аналогії закону та призначення ОСОБА_1 більш м`якого стягнення, аніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Волошиної К.Ю. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Волошиної Крістіни Юріївни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО