Єдиний унікальний номер судової справи: 945/1612/24 Головуючий у місцевому судді: Шаронова Н.О.
Номер провадження: 33/812/500/25 Головуючий у апеляційному суді Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю: захисника - адвоката Горобівського І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського Івана Григоровича на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення майна,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 818054 від 24 червня 2024 року, ОСОБА_1 24 червня 2024 року о 21-00 год керував транспортним засобом BMW X4 номерний знак НОМЕР_1 на а/д М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», 126 км с. Весняне, Миколаївська область, не маючи права керування транспортним засобом, оскільки був позбавлений такого права згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги.2.1 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення майна.

Не погодившись із вказаною постановою суду, 03 листопада 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Горобівський І.Г. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі захисник Горобівський І.Г. посилаючись на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, такою що винесена з грубим порушенням вимог процесуального права, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду обставинам справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Також просив, у разі відсутності підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі, постанову суду в частині застосування покарання змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вказівку про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 5 років.

Захисник Горобівський І.Г. зауважує, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, а тому суд розглянув справу у його відсутності.

Також, звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня копія постанови за ч.4 ст. 126 КУпАП та відомості про набрання нею законної сили. Натомість на підтвердження повторності вчинення особою адміністративного правопорушення органом поліції долучено роздруківку електронної копії постанови серії ЕНА № 2369482 від 11.06.2024 року. Однак, дана електронна копія постанови не містить обов`язкових реквізитів необхідних для встановлення інформації про набрання постановою законної сили, що є суттєвим для встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст. 126 КУпАП. Так, у роздруківці електронної копії постанови відсутні наступні обов`язкові реквізити: 1) підпис особи, яка винесла постанову; 2) підпис особи, яка притягується до відповідальності; 3) відмітка, що копія постанови направлена рекомендованим листом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому в матеріалах справи також відсутні докази отримання ОСОБА_1 цієї постанови, а відтак роздруківка електронної копії постанови не може свідчити про набрання постановою за ч. 2 ст. 126 КУпАП законної сили.

Зазначене на думку захисника також дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 не був обізнаний про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому не може бути суб`єктом порушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, в матеріалах справи відсутня довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що під час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутній не був та взагалі не знав про наявність такого судового рішення. Матеріали справи не містять доказів надсилання судових повісток за адресою, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість наявна в матеріалах справи довідка про доставку повідомлення у додаток Viber не може свідчити про обізнаність ОСОБА_1 про дату судового розгляду, оскільки вказаний в ній номер телефону на той час вже ОСОБА_1 не належав.

Захисник також звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 з 2024 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що суттєво ускладнює можливість отримання інформації по справі та відповідно апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г., апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2024 року з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був призначений на 17 липня 2024 року, про що ОСОБА_1 було направлення повідомлення у мобільний додаток Viber (а.с.13).

17 липня 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївської області за відсутності ОСОБА_1 було винесено постанову, копію якої 19 липня 2024 року згідно супровідного листа суду було направлено на його поштову адресу (а.с.16).

Однак, доказів отримання вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе визнати вказані захисником ОСОБА_1 - адвокатом Горобівським І.Г. причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними та поновити йому строк.

Враховуючи викладене, та з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вислухавши аргументи і доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив докази та дійшов вірного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на таке.

Одним із засобів досягнення високого рівня безпеки дорожнього руху в Україні є функціонування спеціальної системи навчання майбутніх водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» громадянин, який бажає отримати право на керування транспортним засобом, зобов`язаний пройти підготовку в обсязі, передбаченому програмою підготовки водіїв транспортних засобів відповідної категорії чи типу. Підготовка та підвищення кваліфікації водіїв здійснюються у навчальних закладах незалежно від форм власності та господарювання, що отримали у встановленому порядку ліцензію на цю діяльність. Підготовка та підвищення кваліфікації здійснюються спеціалістами, які відповідають установленим кваліфікаційним вимогам із застосуванням необхідних технічних засобів навчання. В особливих випадках допускається самопідготовка водіїв окремих категорій транспортних засобів. Порядок і типові програми підготовки та підвищення кваліфікації водіїв, кваліфікаційні вимоги до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, мінімальний перелік технічних засобів навчання, а також випадки допуску для засвоєння програми підготовки водіїв в індивідуальному порядку визначаються Міністерством освіти України і затверджуються відповідним державним органом з безпеки дорожнього руху.

Право на керування транспортними засобами підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами, що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень установлюється Кабінетом Міністрів України.

Власник транспортного засобу, а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, у разі розміщення реклами, погодження, що видається підрозділами Державтоінспекції МВС; г) у встановлених законодавством випадках дорожній лист і документи на вантаж, що перевозиться; на маршрутних транспортних засобах додатково схему маршруту та розклад руху; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення великогабаритних чи великовагових вантажів, дозвіл на рух; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення небезпечних вантажів, технічні умови на перевезення, свідоцтво про допуск водія і допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу та дозвіл на дорожнє перевезення; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил дорожнього руху і передати для перевірки зазначені документи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 818054 від 24 червня 2024 року, ОСОБА_1 24 червня 2024 року о 21-00 год керував транспортним засобом BMW X4 номерний знак НОМЕР_1 на а/д М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», 126 км с. Весняне, Миколаївська область, не маючи права керування транспортним засобом, оскільки був позбавлений такого права згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги.2.1 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП (а.с.1).

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктом правопорушення, передбаченого вказаною статтею є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.

Для правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП характерна вина у формі умислу щодо порушення встановленого порядку керування транспортним засобом.

Положеннями ч.5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення зокрема передбаченого ч.2 цієї статті - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується такими дозами як:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 818054 від 24 червня 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 червня 2024 року;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2369482 від 11 червня 2024 року;

- постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справу в суді першої інстанції, апеляційний суд врахував поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Аргументи захисника Горобівського І.Г. про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, є безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Суворівського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Вказана постанова роздрукована з офіційного сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень», оскільки відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22 грудня 2005 року , судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

За такого, сумніви щодо її автентичності у суду апеляційної інстанції відсутні.

Також, матеріали справи містять копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2369482 від 11 червня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Вказана копія постанови належним чином завірена та скріплена печаткою ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

За такого, матеріалами справи підтверджено вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року правопорушень передбачених частиною 2 та 4 ст. 126 КУпАП, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутня довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення є слушними, однак з огляду на вищевикладене вказана обставина не може слугувати підставу для закриття провадження у даній справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, оскільки він будучи позбавленим права керування транспортним засобом, навмисно порушує закон та керує транспортним засобом, ігноруючи заборони, а тому, з метою попередження вчинення ним в майбутньому нових правопорушень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень.

Суд першої інстанції, застосувавши відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень, призначив адміністративне стягнення в межах мінімальної межі стягнення, яке передбачене відповідною санкцією.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування постанови суду.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення вказаного правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Горобівського Івана Григоровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення майна - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко