Номер провадження: 33/813/2062/25
Номер справи місцевого суду: 504/3808/25
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

захисника Сафронюка П.В.

захисника потерпілого Ульянова І.М.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Доброславського районного суду Одеської областівід 02 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850 грн; стягнено із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн 60 коп

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №418851 від 10.08.2025 вбачається, що 10 серпня 2025 року о 18:20 год. за адресою: Одеська область Одеський район с-ще Чорноморське а/д М-28 «Одеса-Південне» 14 км., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes» н/з НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю «Tesla» н/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті якого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою судді Доброславського районного суду Одеської областівід 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850 грн; стягнено із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн 60 коп.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) згідно з правової позиції судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.11.2014р. у справі №5-18кс14, згідно якої водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху;

2) факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений належними та допустимими доказами, при чому, слід розуміти, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт (свідчення, пояснення, покази) не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, як зазначив в своїй постанові Верховний суд у складі Вищого Адміністративного Суду у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020, а тому за таких умов в сукупності, самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення, тим більше складені з грубими порушеннями прав особи, яка притягається до відповідальності, не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП є доведеність тих обставин, що особа порушила певні вимоги Правил дорожнього руху України, порушення вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному наслідку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи мало місце діяння у вигляді порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкода майну.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3б ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Порушення вимог 10.2 Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №418851 від 10.08.2025 (а.с.5);

- даними рапорту, зареєстрованого СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №7579 від 10.08.2025 (а.с.3);

- даними схеми місця ДТП від 10.08.2025р., до якої ОСОБА_1 зауважень, заперечень та доповнень не мав (а.с.6);

- первинними письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.08.2025 (а.с.8);

- первинними письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.08.2025 (а.с.7);

- фотознімками з місця ДТП (а.с.11-12);

- відеозаписом, долученим стороною захисту, який узгоджується із викладом суті правопорушення;

- довідкою СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області (а.с.1).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що згідно з правової позиції судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.11.2014р. у справі №5-18кс14, згідно якої водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 під`їхавши до перехрестя переконався, що проїзна частина вільна в обидва боки на відстані, достатній для виконання безпечного маневру з урахуванням перебування на території населеного пункту, після чого почав здійснювати свій маневр. В подальшому зліва по ходу руху ОСОБА_1 з`явився автомобіль Тесла, який рухаючись на великій швидкості замість виконання вимог п. 12.3 ПДР почав зміщатись ліворуч, перетнувши лінію дорожньої розмітки 1.1, та допустив зіткнення з автомобілем Мерседес за межами проїзної частини автодороги М-28, зазначені обставини підтверджуються наданим відеозаписом. Таким чином вони вважали, що протокол складений безпідставно та передчасно, оскільки з самого протоколу вбачається, що ДТП мала місце у населеному пункті селище Чорноморське, де діє загальне обмеження швидкості 50 км/год, відповідно до п. 12.4 ПДР.

Дійсно на долучених до матеріалів відеозаписах зафіксовано як транспортний засіб «Mercedes» н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснював маневр виїзду з прилеглої території, проте не врахував дорожньої обстановки, не пропустив транспортний засіб «Tesla» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Tesla» н/з НОМЕР_2 .

В свою чергу з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 10.08.2025 на 14 км автомобільної дороги М28 Одеса-Південне ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes» н/з НОМЕР_1 , виїжджаючи з нерегульованого перехрестя, на зазначеній ділянці дороги транспортних засобів, які б заважали руху не було; впевневшись у безпеці руху через перехрестя, почав рух, однак раптом з`явився автомобіль «Tesla» н/з НОМЕР_2 , котрий рухався з великою швидкістю.

Крім того в поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що 10.08.2025 приблизно о 18:20 він рухався по трасі М28 Одеса-Південне 14 км керував транспортним засобом «Tesla» н/з НОМЕР_2 ; рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год, не порушуючи ПДР; під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя, помітив, що стоїть автомобіль сірого кольору з правої сторони, потім транспортний засіб розпочав рух через перехрестя, не надав переваги у русі транспортному засобу «Tesla» н/з НОМЕР_2 і почав рух; внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes» н/з НОМЕР_1 .

Сукупність вищевказаного дає підстави зробити висновок, що саме дії ОСОБА_1 містять порушення ПДР, які вподальшому призвели до ДТП.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до частин першої третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Тобто суд апеляційної інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноважений на надання оцінка лише діям ОСОБА_1 , оскільки розгляд питання щодо порушень Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу «Tesla» н/з НОМЕР_2 ОСОБА_2 під час ДТП, яка мала місце 10 серпня 2025 року, виходять за межі розгляду обставин за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №418851 від 10.08.2025.

Враховуючи вищевикладене, сукупність вказаних фактів дають можливість дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки останній порушив Правила дорожнього руху.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений належними та допустимими доказами, при чому, слід розуміти, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт (свідчення, пояснення, покази) не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В матеріалах справи, окрім вищевказаного рапорту, наявні доказі, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №418851 від 10.08.2025 (а.с.5);

- схема місця ДТП від 10.08.2025р., до якої ОСОБА_1 зауважень, заперечень та доповнень не мав (а.с.6);

- первинні письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.08.2025 (а.с.8);

- первинні письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.08.2025 (а.с.7);

- фотознімки з місця ДТП (а.с.11-12);

- відеозапис, долученим стороною захисту, який узгоджується із викладом суті правопорушення.

Таким чином, посилання скаржника на неможливість використання доказу у вигляді рапорту працівників поліції, а тому відсутні достатні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки сукупність інших доказів, які містяться в матеріалах справи, дають можливість дійти висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Доброславського районного суду Одеської областівід 02 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Доброславського районного суду Одеської областівід 02 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік