Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1605/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року селище Ярмолинці

Суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Кульбаба А.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 7; ) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 28 серпня 2025 року о 07 год. 08 хв. в селищі Ярмолинці по вулиці Івана Мазепи, 72, керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, 28 червня 2025 року, постанова серія ЕНА № 5093460, чим порушив вимог п. 2.1.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані листи, а також його заяви від 15 жовтня 2025 року, від 30 жовтня 2025 року, від 20 листопада 2025 року про відкладення розгляду справи.

Клопотання ОСОБА_1 від 20 листопада 2025 року про відкладення розгляду справи до прийняття рішення по справі № 689/1812/25 про оскарження постанови ЕНА № 5093460 від 28 червня 2025 року суд відхиляє.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні порушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, 28 серпня 2025 року, тобто стягнення за вчинення цього правопорушення може бути накладено не пізніше як 28 листопада 2025 року. Крім цього, ОСОБА_1 не повідомив суду дату, час та місце розгляду його справи № 689/1812/25 про оскарження постанови ЕНА № 5093460 від 28 червня 2025 року.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення, в яких зазначив, що 28 серпня 2025 року о 7 год. 00 хв. ранку він на ТЗ рухався по автодорозі «Городок-Ярмолинці», під`їдаючи до селища Ярмолинці, він Правил дорожнього руху не порушував та був безпідставно зупинений інспектором поліції, який не представився, на прохання водія не пред`явив належним чином своє службове посвідчення і не повідомив про підставу зупинки. Після чого наказав водію пред`явити його документи посвідчення водія, у відповідь водій попросив інспектора повідомити причину зупинки згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», але інспектор поліції не зміг обґрунтувати законність зупинки автомобіля, ніяких доказів щодо порушення ПДР не надав. Наданий до суду інспектором поліції відеозапис не містить доказів порушення ПДР ОСОБА_1 , тому зупинка автомобіля є незаконною. Його особу поліцейський встановив за посвідченням водія НОМЕР_2 , що суперечить протоколу. Водію не були роз`яснені його законні права, не було надано можливості надати письмові пояснення та підписати протокол. Не було надано права скористатися правом на захист. Копію протоколу водію вручено не було. Просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи в цілому, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується наступними належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 436310 від 28 серпня 2025 року (а.с. 2); відеозаписом із нагрудної камери поліцейського (а.с. 5); карткою обліку адміністративного правопорушення, з якої вбачається притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 6); копією адміністративного позову ОСОБА_1 , з якого вбачається винесення щодо останнього постанови серії ЕНА № 5093460 від 28 червня 2025 року (а.с. 17-20); запереченнями ОСОБА_1 від 15 жовтня 2025 року, в яких він підтвердив керування ним транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 28 серпня 2025 року о 7 год. 00 хв. в селищі Ярмолинці.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що він був безпідставно зупинений інспектором поліції, який не представився, на прохання водія не пред`явив належним чином своє службове посвідчення і не повідомив про підставу зупинки, але інспектор поліції не зміг обґрунтувати законність зупинки автомобіля, ніяких доказів щодо порушення ПДР не надав, наданий до суду інспектором поліції відеозапис не містить доказів порушення ПДР ОСОБА_1 , тому зупинка автомобіля є незаконною, його особу поліцейський встановив за посвідченням водія НОМЕР_2 , що суперечить протоколу; водію не були роз`яснені його законні права, не було надано можливості надати письмові пояснення та підписати протокол; не було надано права скористатися правом на захист, - суддя розцінює критично та відхиляє.

Ретельно переглянувши відеозапис із нагрудної камери поліцейського, суддя приходить до переконання про те, що після зупинки транспортного засобу працівник поліції представився, пояснив причину зупинки транспортного засобу, пред`явив вимогу надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Суддею також встановлено, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та намагався вручити копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до переконання, що працівником поліції вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено не було.

Відповідно до п. 2.1. а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, в порушення п. 2.1.а ПДР України ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (в даному випадку категорії «В»), також ОСОБА_1 не надав суду докази наявності у нього посвідчення водія категорії «В».

Суд не бере до уваги та відхиляє посилання ОСОБА_1 на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17 про те, що він не зобов`язаний був пред`являти посвідчення водія, оскільки працівником поліції не було задокументовано порушення ним Правил дорожнього руху України.

Так, по справі № 686/11314/17 встановлено інші правовідносини, оскільки в тій справі водій не пред`являв саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Крім цього, суддею встановлено, що зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 була законною.

Суддя зауважує, що статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993№ 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 24 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно із ч. 5. ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

А пункт 7 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Отже, зазначені вимоги чинного законодавства зобов`язують водія під час воєнного стану на вимогу працівника поліції зупинити транспортний засіб та пред`явити посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. А Правил дорожнього руху України, а саме: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами.

Отже, на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 245-249, 251, 252, 256, 265, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Адміністративне стягнення у виді штрафу підлягає сплаті на рахунок: Отримувач ГУК у Хмельницькій обл./Хмельн. обл./21081300, Код отримувача 37971775, Банк отримувача Казначейство України ( ЕАП ), Код банку 899998, Номер рахунку (IBAN) UA0022001, ККД 21081300 (Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (Стягувач - Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код за ), Отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку 899998, Номер рахунку (IBAN) UA0026001, ККД 22030106).

Штраф в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, що становить 81 600 грн. (вісімдесят одна тисяча шістсот гривень).

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя А.В. Кульбаба