Справа 350/1640/25
Номер провадження 3/350/432/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП),

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №737626 від 26 жовтня 2025 року, 01.09.2025 близько 23:55 год. неповнолітній ОСОБА_1 знаходився в м.Надвірна по вул. Д.Галицького в п`яному вигляді, поводив себе агресивно, виражався нецензурними словами, чим порушив вимоги ст. 178 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоч про час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки. Крім того, протокол відносно ОСОБА_1 складено у його присутності, тобто з моменту його складення він знав про наявність справи, не прибув в судове засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, при розгляді справ за ст. 178 ч.1 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності останнього.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка є неповнолітньою, мають право представляти їх законні представники, в тому числі, батьки.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті ст.178 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є місце вчинення - громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка відкрита або доступна для населення вільно чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, підземні переходи, стадіони.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 в м.Надвірна по вул.Д.Галицького в п`яному вигляді поводив себе агресивно, виражався нецензурними словами, чим порушив вимоги ст. 178 ч.1 КУпАП.

На підтвердження обставин вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративногох правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, до протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАД №737626 від 26 жовтня 2025 року в якості доказів були додані: копія рапорту від 02.09.2025, копії письмовових пояснень (а.с.3 -5).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як особа, стосовно якої був складений протокол серія ВАД №737626 від 26 жовтня 2025 року, на час його складання був неповнолітнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків або опікуна є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з .2 ст.33 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Аналогічна норма міститься також і в п.17 розділу ІІ Інструкції з оформлення матералів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 за №1376 (з наступними змінами).

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

Однак, як вбачається з доданих до протоколу доказів під час його складання не відбулось залучення до справи захисника або кого-небудь з батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм як національного, так і міжнародного права, зокрема Конвенції, що регламентує захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Протокол про адміністративні правопорушення серія ВАД №737626 від 26 жовтня 2025 року не містить відміток, які б свідчили про присутність законного представника неповнолітнього під час його складення.

Будь-яких передбачених ст. 251 КУпАП доказів на підтвердження обставин присутності законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 при відібранні у нього пояснень та складенні стосовно нього протоколу про адміністративні правопорушення додано не було, про їх наявність у самому протоколі також не зазначено.

Наведені обставини вказують на істотне порушення права неповнолітнього на захист, що дає суду підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративні правопорушення серія ВАД №737626 від 26 жовтня 2025 року, який є основними процесуальними документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не можна за таких обставин вважати допустимим доказом у справі.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, тобто протокол не відповідає вимогам ст. ст. 256 КУпАП. Зазначені порушення при оформленні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ставлять під сумнів правильність та законність його складання.

На переконання суду, за наявності факту вчинення особою адміністративного правопорушення поліцейський, який склав вказаний протокол, мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати і інші докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення особи, але таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Все вищевказане є порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 у справі « Кобець проти України » доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 266, 279, 283, 284 КУпАП,-

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: