Справа № 461/7472/25 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В. Є.
Провадження № 33/811/1690/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 13 жовтня 2025 року,

з участю прокурора - Павленка Р.І.,

правопорушниці - ОСОБА_1 ,

захисника правопорушниці - адвоката Лилик В.В.,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України 605,60 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , будучи на посаді головного спеціаліста сектору фінансового планування, бухгалтерського обліку та звітності Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи на посаді головного спеціаліста сектору фінансового планування, бухгалтерського обліку та звітності Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , будучи на посаді головного спеціаліста сектору фінансового планування, бухгалтерського обліку та звітності Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушниця ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною через неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що місцевий суд формально та неповно з`ясував обставини справи, проігнорувавши надані пояснення апелянта та адвоката Качора С.Б., що призвело до недостовірних висновків про наявність складу правопорушення. Вважає, що суд не оцінив належним чином протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, який не відповідає вимогам КУпАП, оскільки не встановлено та не доведено форму вини у вигляді умислу, мотиви та мети діяння. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів корупційного інтересу чи умислу у її діях, так як на момент строку подання декларації вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, в цей період не виконувала трудові обов`язки, не здійснювала функцій державного службовця та перебувала у селі за місцем проживання батьків, де відсутній стабільний інтернет-доступ через часті обстріли м.Львова та воєнні обставини. Будучи переконаною, що обов`язок декларування призупинено до закінчення воєнного стану, вона не мала жодного умислу на ухилення від подачі декларації, а про відновлення подачі декларації дізналася випадково лише 13 травня 2024 року та одразу добровільно усунула порушення, подавши всі декларації за період 2021-2023 роки. Стверджує, що суддя та особа, яка склала протокол не провели належного дослідження та аналізу наявності поважних причин несвоєчасного подання декларації. Наголошує, що вину визнає, щиро кається у вчиненому, раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, шкоду громадським та державним інтересам не завдано, наявність в неї двох малолітніх дітей.

Просить оскаржувану постанову скасувати, звільнити її від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі ст, 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням. Заслухавши пояснення правопорушниці ОСОБА_1 та виступ її захисника - адвоката Лилик В.В., які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення постанови місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП за обставин викладених у постанові є обґрунтованим, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження стосовно неї у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, то апеляційний суд вважає такі безпідставними з огляду на наступне.

Так, ст. 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Законом України «Про засади державної антикорупційної політики на 2021-2025 роки» (далі - Закон) від 20 червня 2022 року №2322-ІХ, який набрав чинності 10.07.2022, затверджено Антикорупційну стратегію на 2021-2025 роки та сформульовано основні принципи антикорупційної політики зокрема: забезпечення невідворотності юридичної відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, що створює додатковий стримувальний ефект для всіх суб`єктів правовідносин; формування суспільної нетерпимості до корупції, утвердження культури доброчесності та поваги до верховенства права.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення таких правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Застосування ст. 22 КУпАП з огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, суттєво знижує ефективність протидії корупції, дозволяє уникнути передбаченої законом відповідальності, а відтак, застосування такої норми є неможливим.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що обране суддею першої інстанції адміністративне стягнення за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 13 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.