Справа № 946/9195/25
Провадження № 3/946/2607/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2025 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянки України, працюючої старшим інспектором ректора в ОНМУ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

07.11.2025 о 08:30 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Yaris» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Михайла Грушевського біля буд. 4 в м. Ізмаїлі Одеської області, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3, п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), під час руху заднім ходом, не впоралася з керуванням та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Audi A4» державний номерний знак НОМЕР_3 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Далі, будучи причетною до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 в порушення підп. «а» п. 2.10 ПДР залишила її місце, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене 122-4 КУпАП.

Притягувана ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю визнала себе винною у правопорушеннях та щиро розкаялася в їх вчиненні, пояснивши, що того дня вона відвезла старшого сина до школи, а молодший знаходився вдома сам, вона поспішала, йшов дощ, вікна в автомобілі запотіли, вона не була уважною, керуючи автомобілем заднім ходом, здійснила наїзд на припаркований автомобіль та поїхала додому.

Крім повного визнання своєї вини притягуваною ОСОБА_1 , її вина у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також у тому, що вона залишила місце дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколів про адміністративні правопорушення, складених 07.11.2025, ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.9 ПДР, та, керуючи транспортним засобом, під час маневру заднім ходом не впоралася з керуванням автомобілем та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб. Крім того, в порушення підп. «а» п. 2.10 ПДР вона залишила місце скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними рапорту поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, даними схеми місця ДТП, даними письмових пояснень ОСОБА_2 , які долучені до протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до підп. «б» п. 2.3 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно п. 10.9. ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно підп. «а» 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції.

Але з досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 у порушення вимог підп. «б» п. 2.3, п.10.9 та підп. «а» п. 2.10 ПДР під час руху заднім ходом, не впоралася із керуванням та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб, після чого залишила місце ДТП, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції.

Отже, аналіз сукупності усіх даних, що містяться в досліджених у суді доказах, дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує положення ч.2 ст.36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, її майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, оскільки санкцією вказаної статті розмір штрафу більший, більший і строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також передбачене більш суворе адміністративне стягнення, ніж штраф та позбавлення права керування транспортними засобами, а саме таке стягнення як адміністративний арешт.

Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень вказує на те, що вона вчинила грубі порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені нею адміністративні правопорушення, суд відносить щире розкаяння винної.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені нею адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , незначний розмір матеріальних збитків, суд дійшов висновку про те, що для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, з числа передбачених санкцією ст. 122-4 КУпАП.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко