Справа №: 486/1258/25 Провадження № 3/486/569/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

учасники справи: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 722827 від 20 червня 2025 року, 19 червня 2025 року о 22:00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, висловлювався до неї нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди та психічному здоров`ю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 720834 від 20 червня 2025 року, 19 червня 2025 року о 22:00 год. , в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, висловлювався в її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, заважав спати, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Учасники справи про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два правопорушення, справи про які одночасно розглядаються суддею, суд вважає за необхідне справу про адміністративне правопорушення №486/1257/25, провадження №3/486/568/2025 та справу №486/1258/25 провадження №3/486/569/2025 об`єднати в одне провадження та надати справі № 486/1258/25, провадженню № 3/486/569/2025.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у вчиненні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно копій рапортів щодо повідомлення зі служби 102, 19 червня 2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи вдома у п`яному вигляді висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 , при цьому була присутня падчерка на ім`я ОСОБА_4 .

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 19 червня 2025 року близько 22:00 год. він перебував вдома у п`яному вигляді та посварився з дружиною. Причиною сварки було те, що він вживав алкоголь, від чого не спала дочка ОСОБА_4 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , 19 червня 2025 року чоловік у стані сп`яніння ходив по квартирі та висловлювався брутальною лайкою, чим заважав відпочивати їй та дочці.

Додані до протоколів про адміністративні правопорушення матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема того, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілі відчували страх або ж емоційну невпевненість, та що такими діями ОСОБА_1 завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілих, як це вказано в протоколах про адміністративні правопорушення.

Досліджені в судовому засіданні докази лише підтверджують той факт, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою та заважав спати мешканцям квартири.

З`ясувати обставини справи у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілих не виявилось можливим, оскільки останні до суду не з`явились.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 19 червня 2025 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, як передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так і передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративні правопорушення № 486/1257/25 провадження №3/486/568/2025 та №486/1258/25 провадження №3/486/569/2025 відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за частиною 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження та надати справі № 486/1258/25 провадженню № 3/486/569/2025.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.А. Далматова