КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/5231/2025
Головуючий в суді І інстанції Куценко М.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 листопада 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., з участю секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Нікушиної Валерії Сергіївни на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 05 серпня 2025 року близько 11:07 по вул. Житомирська поблизу будинку 13 в с. Білогородка Бучанського району Київської області керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням приладу алкотестер Драгер 0163, результат 0,90 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Нікушина В.С., не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 02 жовтня 2025 року подала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2025 року та закрити провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що працівники поліції, не встановивши жодних ознак алкогольного сп`яніння, порушивши процедуру направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за відсутності в матеріалах справи доказів його вчинення.

Зазначала, що ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, оскільки не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Суду першої інстанції по суті розгляду справи ОСОБА_1 повідомив, що подією, яка передувала вказаній подій в протоколі ЕПР1 № 413106, є ті обставини, що 30 липня 2025 року близько 18:00 двоє невідомих нанесли йому тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експертного дослідження № 40 від 04 серпня 2025 року. За таких обставин 05 серпня 2025 року, побачивши біля свого будинку тих самих невідомих людей, ОСОБА_1 злякався та заїхав у тупиковий непроїзний провулок по вулиці з боку свого будинку, саме там і був запаркований автомобіль ОСОБА_1 . Дані обставини узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 , який є сусідом останнього. На автомобілі ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не їздив, події зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , не були зафіксовані на відеозаписах, доданих до адміністративного матеріалу.

Наголошувала, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В матеріалах справи міститься відеодоказ, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відео, зафіксоване на бодікамеру. В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але докази факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відсутні. Наявне відео фіксує лише процес надання письмових пояснень працівниками поліції, але не містить об`єктивних даних про сам факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Посилалася на ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 розділу І, п. 5 розділу ІІ, розділ ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, вказувала, що долучений відеозапис не можна вважати належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертала увагу, що матеріали справи не містять відеозапису з часу зупинки транспортного засобу до часу складання адміністративного протоколу, відповідно факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, огляд проведено з порушенням вимог законодавства. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника Нікушиної В.С. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Між тим, такий висновок судом зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком неможливо.

Так, в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у скоєнні інкримінованого правопорушення не визнав та зазначив, що 30 липня 2025 року йому нанесли тілесні ушкодження двоє невідомих, як зазначив ОСОБА_1 , він вважає, що це були працівники поліції. Обставин цього чітко пояснити не може, вказує, що ніби за те що він заглядав у двір до інших людей. 05 серпня 2025 року він рухався на своєму автомобілі BMW X5 в селі Білогородка та, під`їжджаючи до свого будинку, побачив працівників поліції, яких злякався та поїхав далі, де заїхавши до провулку неподалік, сходив до магазину, придбав продукти харчування та горілку, та після повернення вживав горілку в автомобілі. Потім до нього підійшли працівники поліції, які раніше стояли неподалік його двору та, побачивши в нього ознаки алкогольного сп`яніння, викликали працівників патрульної поліції, які в свою чергу після освідування його з приводу знаходження у стані сп`яніння склали протокол про адміністративне правопорушення. Вказує, що не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, алкоголь вживав після зупинки транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснив, що 05 серпня 2025 року, близько 10.30 год. він знаходився у себе в дворі та займався своїми справами. В цей час неподалік його двору зупинився сусід ОСОБА_1 на автомобілі BMW X5 приблизно в 50 метрах. ОСОБА_3 привітався з ним та кудись пішов. Десь на протязі години туди приїхали працівники патрульної поліції. Автомобіль ОСОБА_3 забрав евакуатор.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснив, що працює старшим оперуповноваженим Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. На початку серпня 2025 року він зі своїми колегами перебували в службових справах в с. Білогородка. Знаходились неподалік будинку ОСОБА_1 . В цей час побачили автомобіль BMW X5 під керуванням ОСОБА_1 , який неподалік робив різкі маневри на автомобілі і заїхав у провулок неподалік, він з колегами відразу поїхали за ним. Максимум через дві хвилини вони під`їхали до автомобіля ОСОБА_1 та відразу почали знімати відео на телефон. При спілкуванні з ОСОБА_1 , який сидів у своєму автомобілі від нього було чутно запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим було викликано працівників патрульної поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Коли підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , останній на той час алкоголю не вживав, та був у його полі зору до приїзду патрульної поліції.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснив, що працює оперуповноваженим Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. 05 серпня 2025 року він зі своїми колегами перебували в службових справах в с. Білогородка. Знаходились неподалік будинку ОСОБА_1 з яким домовились про зустріч протягом 20 хв. з моменту телефонної розмови. В цей час побачили автомобіль BMW X5 під керуванням ОСОБА_1 , який неподалік робив різкі маневри на автомобілі і заїхав у провулок неподалік (близько 200 метрів), вони відразу поїхали за ним. Максимум через дві хвилини вони під`їхали до автомобіля ОСОБА_1 та він відразу почав знімати відео на телефон. При спілкуванні з ОСОБА_1 , який сидів у своєму автомобілі від нього було чутно запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим було викликано працівників патрульної поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Коли підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , останній на той час алкоголю не вживав, та був у їх полі зору до приїзду патрульної поліції.

Крім того, судом першої інстанції було переглянуто відеозапис, зроблений свідком ОСОБА_5 на мобільний телефон 05 серпня 2025 року о 11.07 год., та зроблено висновок, що вказаним відеозаписом фактично підтверджуються обставини, зазначені свідком.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Положеннями п. 1, 5, 6, 7, 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції України або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом під час сп`яніння.

Разом із тим, судом першої інстанції під час розгляду справи не звернуто увагу, що з доказів, наявних в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 11:07, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, і у нього при цьому були би ознаки алкогольного сп`яніння.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучений оптичний диск, на якому знаходиться відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який починається 11 серпня 2025 року о 11:01:44, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває поруч з транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 у присутності трьох інших осіб, один з яких представився оперуповноваженим ОСОБА_5 та повідомив, що вони працювали тут, а «цей тип» (маючи на увазі ОСОБА_1 ) їздив по селу п`яним. Працівники поліції поїхали за ним, він доїхав до дому, побачив патрульний автомобіль, «дав по газам», вони його догнали. Повідомив, що у двері транспортного засобу BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться пляшка горілки.

О 11:57 відеозапису працівник поліції висуває ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується, але попереджає, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а вжив алкоголь вже після зупинки. Після цього працівник поліції повторно висуває пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що той дає згоду. З 11:58 по 11:59 зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Після спрацювання сигналу газоаналізатора працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 його результати 0,9 проміле і вказує, що це вважається перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції, не з`ясовуючи, чи погоджується ОСОБА_1 з результатами огляду, одразу повідомляє, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведених обставин щодо відсутності на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, які б давали підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на інший відеозапис, зроблений свідком ОСОБА_5 на мобільний телефон 05 серпня 2025 року о 11:07 як доказ, суд першої інстанції не звернув уваги, що при оформленні матеріалів адміністративної справи працівники поліції цього відеозапису не надали, і таким чином дослідив цей доказ за власною ініціативою, а також допитав у якості свідків осіб, які на початку відеозапису знаходяться поруч з ОСОБА_1 , однак ці особи не були залучені як свідки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і пояснень від них не відбирались. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були допитані за ініціативою суду.

Разом із тим, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) серед іншого, ЄСПЛ зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Апеляційний суд враховує, що на відеозаписі ОСОБА_1 послідовно заперечує керування ним транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння, повідомляючи, що вжив алкоголь після зупинки.

Також до матеріалів справи надано його письмові пояснення від 05 серпня 2025 року, за змістом яких ОСОБА_1 , під`їжджаючи до свого будинку, побачив незнайомих людей, які стояли перед його будинку, злякався їх і поїхав далі по вулиці. Деякий час стояв там, через хвилин 15 його наздогнала машина з вимогами, щоб він вийшов з машини і чекав, поки вони викличуть поліцію. Він злякався, поки чекав в машині, випис 50 грамів горілки, яка знаходилась в його машині. В стані алкогольного сп`яніння він за кермо не сідав, а випив вже на місці, стоячи на вулиці Житомирська, 13, бо злякався невідомих людей.

В судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення.

Дані обставини доказами, наявними в матеріалах справи, не спростовуються.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що після отримання результатів тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору, працівник поліції не пересвідчився у наявності згоди ОСОБА_1 з результатами такого огляду, оскільки у випадку відсутності такої згоди поліцейський мав запропонувати проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, і направити ОСОБА_1 до цього закладу.

Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Нікушиної Валерії Сергіївни задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.