Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/671/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.11.2025смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Кривенко О.В., за участі секретаря Маташнюк О.В., захисник особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Вишневський А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, , мешканця АДРЕСА_1

за ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 208895 від 03.10.2022 року, встановлено, що 02.10.2022 року о 22.40 год. ОСОБА_1 на автодорозі Р75 Т1506 с.Доманівка керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря що підтверджується висновком, результат 1,38 %.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з зазначеним поліцейським СРПП відділення поліції №2 Вознесенського РУП Маташнюк А.В. відносно ОСОБА_1 складений протокол ДПР 18 № 208895 про вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Захисник Вишневський А.А. подав в судове засідання клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В клопотанні захисник зазначив, що при складенні протоколу відносно ОСОБА_1 було допущено ряд грубих порушень чинного законодавства, які є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Зокрема вказує, що огляд проводився з порушенням встановленого порядку такого огляду. Вимога ч.4 ст.266 КУпАП інспектором СРПП дотримана не була, оскільки його підзахисний був доставлений до лікарні після сплину 2 годин . ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці поліцейським, не був роз`яснений порядок проходження огляду як на місці, так і в медичному закладі, відео відображає лише невелику частину процесу скаладння протоколу, є фрагментарним..

Дослідивши письмові докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та докази долучені до клопотання захисником, приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП .

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положеньст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ч. ч. 1,4 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу проадміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до вимог чинного законодавства поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису (стаття 31Закону №580-VIII «Про Національну поліцію»).

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотриманняправил дорожнього руху.

Згідно з п.п. 5,6 Розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Таким чином, як вбачається з наведеного, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

Відповідно до зазначеної вище Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях. Включення портативного відеореєстратора відбувається моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторії патрульних».

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксацїї: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованісіь діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: - при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; - при перевірці документів; - при поверхневій перевірці;- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; - при наданні допомоги особам; - у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксацїї її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу III Інструкції). При цьому у вказаній інструкції зазначено, і що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу III Інструкції).

Необхідно зауважити, що положенняст. 266 КУпАП не регламентують напряму дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує транспортними засобами) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та п. 6 розділу Х "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", оскільки лише ці нормативно-правові та підзаконні нормативно-правові акти регламентують процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує транспортними засобами) від проведення огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Суд зазначає, що з переглянутого диску не встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом та саму зупинку транспортного засобу, також на даному диску не зафіксовано процедуру складання адміністративного протоколу та всієї події яка була вчинена з 02.10.2022 по 03.10.2022. Диск скаладається з трьох окремих файлів, на яких відбувається сварка між чоловіками, особи яких не перевірено та не встановлено.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З протоколу про адміністративине правопорушення серії ДПР18 № 208895 від 03.10.2022 року складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що він складений 03.10.2022 р. о 02.40 год., а особа, яка притягується до адмінінстратвиної відповідальностиі - ОСОБА_1 керував о 22-13 год. 02.10.2022.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду нз метою виявлення стану алкогольного спяніння, долученого до протоколу, вбачається, що огляд ОСОБА_1 в КНП «Доманівська БЛ» о проведено 02.02 год. 03.10.2022 р.

В порушення вимог частин 2, 6 статті 266 КУпАП ОСОБА_1 інспектором СРПП не було запропоновано пройти огляд на місці, направлення на огляд водія згідно додатку 1 до Інструкції поліцейським не складалося.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП та Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я виключно у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Окрім того, з дослідженого висновку вбачається, що він складений лікар ОСОБА_2 03.10.2022 року о 02.02 год.

Згідно п.3 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Порядок проведення деяких заходів безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників урегульований Положенням про деякі заходи безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 22 липня 1993 року № 166 «Про подальше удосконалення системи післядипломної освіти та безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників» (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 18 серпня 2021 року № 1751, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2021 р. за № 1467/37089 (далі Положення).

Згідно пункту 3 розділу І Положення цикли тематичного удосконалення, цикли спеціалізації здійснюються структурними підрозділами з післядипломної освіти закладів вищої освіти, закладами післядипломної освіти (далі - заклади вищої (післядипломної) освіти), що здійснюють підготовку медичних та фармацевтичних працівників.

З відповіді КНП «Доманівська БЛ» ДСР за №1665 від 05.11.2025 р., що огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проводився пристроєм Аналізатор парів спирту Alcotest 6510, та забір біологічного матеріалу (кров) проводився черговим лікарем приймально-діагностичного відділення ОСОБА_2 .

Курси удосконалення з програми підготовки щодо проведення медичних оглядів громадян на стан сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в інститутах (факультетах) удосконалення лікарів, лікарем (провізорів) ОСОБА_2 не проходила.

Лікар ОСОБА_2 не пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством та не уповноважена на такі дії внутрішнім наказом.

Посилання, що ОСОБА_2 проходила тренінг-навчання по місцю роботи, не спростовує висновку про її невідповідність вимогам п.3 Розділу ІІІ Інструкції з огляду на наступне.

КНП «Доманівська БЛ» ДСР не є структурним підрозділом з післядипломної освіти закладів вищої освіти, закладом післядипломної освіти, а тому будь-які тренінг-навчання у КНП «Доманівська БЛ» ДСР не можуть прирівнюватися до циклів тематичного удосконалення, передбачених Положенням.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що під час медичного огляду ОСОБА_1 допущено порушення порядку проходження такого огляду, що виразилось у відсутності в лікаря тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно положень п. 22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці поліцейським , не був роз`яснений порядок проходження огляду як на місці, так і в медичному закладі, також не було запропоновано проведення огляду лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, у закладі охорони здоров`я з дотриманням статті 266 КУпАП та Інструкції, що не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід зазначити, що жоден доказ не має для суду наперед установленої сили. Суди повинні оцінювати докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, усі сумніви мусять тлумачитися на користь обвинуваченого.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певного діяння, оскільки за встановлених обставин він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не викликали сумніву у суду.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах "Кобець, проти України від 14.02.2008 р. "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгодженій між собою неспростовних презумпції.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган

(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення визначених статтею 255 цього Кодексу,

Оцінка доказів, відповідно до ст, 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та грунтується на всебічному, повному та об`єктивному. досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю,1 а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. Зет. 62 Конституції України).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні Поза розумним сумнівом мас бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги „ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким: версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ згідно якої «доказування» зокрема» має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою» а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від t 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 4 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів» який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді» випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами» або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо» щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно щоб будь-який обгрунтований сумнів у тій версії події» яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може поженити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність доказів, відтак і про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.Суд наголошує, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ. Однак, дані матеріали оформлені неналежним чином, з порушеннями встановленого законом порядку.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 245, 247, 251, 280, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набуває чинності через 10 днів, якщо не буде оскаржена.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя :О. В. Кривенко