Провадження № 33/801/1134/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,

за участі ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/16149/023952/П/ПТ від 20.08.2025 ОСОБА_2 будучи проректором з науково-педагогічної та виховної роботи та з 07.07.2025 до 12.07.2025 в.о. ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, наказом № 84/к/тм від 08.07.2025 надано ОСОБА_1 щорічну відпустку за 2024-2025 на 56 к.д. з 08.07.2025, виплата заробітної плати за час щорічної відпустки була не виплачена до початку відпустки, так як ОСОБА_1 надала 08.07.2025 письмову заяву, що не заперечує здійснення виплати заробітної плати за час відпустки в найближчу виплату, однак заробітна плата ОСОБА_1 виплачена не відразу при першій оплаті 15.07.2025, а 18.07.2025 та 31.07.2025, чим порушив вимоги ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки», ч. 4 ст. 115 КЗпП України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року з застосуванням ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням та закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з такою постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу відповідно до санкції статті.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі порушення строків виплати пенсій, стипендії, заробітної плати, виплати її не в повному обсязі, а також інші порушення законодавства про працю.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/16149/023952/П/ПТ від 20.08.2025 ОСОБА_2 , будучи проректором з науково-педагогічної та виховної роботи та з 07.07.2025 до 12.07.2025 в.о. ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, наказом № 84/к/тм від 08.07.2025 надано ОСОБА_1 щорічну відпустку за 2024-2025 на 56 к.д. з 08.07.2025, виплата заробітної плати за час щорічної відпустки була не виплачена до початку відпустки, так як ОСОБА_1 надала 08.07.2025 письмову заяву, що не заперечує здійснення виплати заробітної плати за час відпустки в найближчу виплату, однак заробітна плата ОСОБА_1 виплачена не відразу при першій оплаті 15.07.2025, а 18.07.2025 та 31.07.2025, чим порушив вимоги ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки», ч. 4 ст. 115 КЗпП України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, підтверджується зібраними по справі доказами і, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 20.08.2025 року № ЦЗ/ВН/16149/023952/П/ПТ (а.с.2-3); актом № ЦЗ/ВН/16149/023952 (а.с.4-11); приписом про усунення виявлених порушень законодавства про працю (а.с. 12-13) та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Зазначені докази є належними і допустимими, узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що виплати заробітної плати за час відпустки були здійснені ОСОБА_1 не відразу при першій оплаті 15.07.2025, а 18.07.2025 та 31.07.2025, що свідчить про порушення ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері охорони праці, тобто адміністративне правопорушення було скоєно 15 липня 2025 року.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відтак, враховуючи те, що днем вчинення правопорушення є день, коли мала бути здійснена ОСОБА_1 виплата заробітної плати за час відпустки, а саме 15.07.2025 року, дане правопорушення не є триваючим, а тому на момент розгляду справи судом першої інстанції та під час апеляційного перегляду справи закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Провадження по справі закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський