ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1486/25 Головуючий суддя І інстанції Яковлева В. М.
Провадження № 33/818/1492/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., при секретарі Арабаджи О.Г. за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бишкова О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бишкова О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП України,-

УСТАНОВИЛА:

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

Як установив суд 18 січня 2025 року о 10 год 40 хв в м. Харкові по вул. Клочківській, 9А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а Правила дорожнього руху України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом. ,

Згідно з п. 2.1 А Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Крім того, судом встановлено, що 18 січня 2025 року о 10 год 40 хв в м. Харкові по вул. Клочківській, 9А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я, а саме в КНП ХОР ОКНЛ, водій відмовився пройти, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Водій двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дане правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Бишков О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом було порушено право ОСОБА_1 на участь у слуханні справи та право на захист.

Так ОСОБА_1 та його захисник з`являлися за викликом суду але справа відкладалася.

На судове засідання 16.04.2025 р. ОСОБА_1 та його захисник з`явитися не змогли так як знаходилися у раніше призначеному судовому засіданні в Московському районному суді м. Харкова. Справа була розглянута судом без участі ОСОБА_1 . Копія постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 р. ОСОБА_1 не була отримана. Про наявність постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 р. ОСОБА_1 стало відомо в липні 2025 р. від судового виконавця.

Вказує, що ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отримав копію постанови суду 08.08.2025 р. а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений.

Щодо незаконності оскаржуваної постанови зазначає, що судом при винесенні постанови не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП України вказано, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння. Однак, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейські повинні не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі, але й надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам або зафіксувати їх за допомогою відеозапису. Як вбачається з відеозапису, цього поліцейськими зроблено не було. Поліцейські не оглянувши ОСОБА_1 , заявили про те, що вони вбачають ознаки сп`яніння. Тобто, не вбачаються підстави для проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння. Водій повинен виконувати законні вимоги працівників поліції, а в даному випадку дії поліцейських є незаконними та свавільними.

Стосовно відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП України, як на ознаку повторності суд посилається на постанову поліцейських ЕНА № 3328093 від 23.10.2024. Однак судом не враховано, що в провадженні Салтівського районного суду м. Харкова перебуває адміністративна справа № 643/16333/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом ЕНА № 3328093 від 23.10.2024. Тобто дії ОСОБА_1 можна кваліфікувати лише за ч. 4 ст. 126 КУпАП України

Таким чином, вина ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованих адміністративних правопорушень не доведено.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника ОСОБА_1 адвоката Бишкова О.В., який підтримав свою апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом підтверджується - протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 223953 від 18 січня 2025 року;

- довідкою про повторність інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Ч. Чаговець;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3328093 від 23 червня 2024 року;

- постановою Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом із портативного нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції.

ёСуд також дійшов висновку також про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 130 КУпАП в повному обсязі доведена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 223960 від 18 січня 2025 року;

- довідкою інспектора УПП в Харківській області ДПП Г. Іщенко;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- довідкою про повторність інспектора УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Г. Іщенко;

- постановами Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року та 18 листопада 2024 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130;

- відеозаписом із портативного нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи за його відсутності, апеляційний суд зазначає наступне.

Яке вбачається з матеріалів справи, її розгляд дійсно відбувся за відсутності ОСОБА_1 .

Натомість ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

В призначені судові засідання на 13.02.2025, 08.04.2025, 16.04.2025 ОСОБА_1 не з`являвся.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції доречно вказав у якості мотивів розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 про те, що відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Тобто, розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП України). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Відтак неявка особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд правильно вважав можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставну кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП України, за ознакою повторності з огляду на постанову поліцейських ЕНА № 3328093 від 23.10.2024. та посилання автора апеляційної скарги на не врахування судом факту наявності що в провадженні Салтівського районного суду м. Харкова адміністративної справа № 643/16333/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом ЕНА № 3328093 від 23.10.2024.

Так з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 18.08.2025 у справі 643/16333/24 задоволено позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом ЕНА № 3328093 від 23.10.2024.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3328093 від 23.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Натомість постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 р задоволено Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

На рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 18.08.2025 по справі № 643/16333/24.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 18.08.2025 по справі № 643/16333/24 скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - відмовлено.

Відтак кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП України є правильною.

Отже апеляційний суд за результатами розгляду дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що норми КУпАП щодо спеціального суб`єкта не мали застосовуватись, а відповідно дії інспектора в цій частині є законними.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Бишкова О.В. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк н апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП України

Апеляційну скаргу Бишкова О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП України залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева