Справа № 550/1370/25
Провадження № 3/550/544/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року селище Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Литвин В.В.,

розглянувши матеріали об`єднаної справи, що надійшли від СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності не притягалася,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 149277 від 10.10.2025 вбачається, що 10.10.2025 близько 16 год 00 хв ОСОБА_1 за тимчасовим місцем проживання її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , вчинила щодо свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала його нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого останньому завдано шкоду його психічному та психологічному здоров`ю, а саме виникло почуття тривоги, розгубленості та страху, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 149278 від 10.10.2025 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо колишнього чоловіка ОСОБА_3 у присутності їхнього малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, вказала що намагалася поспілкуватися з власним малолітнім сином.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема, на адресу місця його проживання, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, направлялася судова повістка.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Частина перша ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки самі по собі наявні у матеріалах справи письмові пояснення, не дають судді підстав для висновку про наявність в її діях ознак вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна позиція викладена в постанові КАС ВС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Звідси, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме його об`єктивна сторона.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суддя зазначає наступне.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у присутності малолітньої особи вчинила домашнє насильство. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не містить в описі суті вчиненого адміністративного правопорушення дій ОСОБА_1 саме стосовно малолітньої особи, як про це зазначено у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто які дії стосовно саме малолітньої особи було нею вчинено, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю малолітньої особи.

Так, відповідно до ст. 269 КУпАП («Потерпілий») якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої особи, а тільки у її присутності, то вказана малолітня особа визнається потерпілою у правопорушенні і у працівників поліції немає необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій відносно останньої вчинено не було.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки домашнє насильство не вчинялося, а тому відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутністюподії і складу адміністративних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 173-2, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя В.В. Литвин