Справа№464/6199/25
пр.№ 3/464/2093/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУАП,

у с т а н о в и л а:

До суду надійшла справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП.

Дослідивши докази по справі, суддя дійшов наступного висновку.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17, яка у порядку ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає урахуванню при застосуванні норм права.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У силу приписів ст.14 Закону України «Про дорожній руху» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою відповідальність за ст.124 КУАП.

Як унормовано п.2.3б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися до інших осіб (п.10.9 ПДР України).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правовою допомогою адвоката Тимчишина Т.М., які при розгляді справи у суді просять провадження у справі закрити за відсутності складу правопорушення. Покликаються, що ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху та дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв, докази такого відсутні. 27 серпня 2025 року поліція на місце події не викликалася, всі матеріали складалися лишень на наступний день - 28 серпня 2025 року. Ні потерпіла, ні свідок, а також відеозапис із камер спостереження не підтверджуються факт ДТП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 436506, складеного Управлінням патрульної поліції у Львівській області 28 серпня 2025 року, ОСОБА_1 27 серпня 2025 року о 13.15 год по вул.Зелена, 269В у м.Львові керував автомобілем марки «Вольво» номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, паркуючись заднім ходом, не вибрав безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Ауді» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3б, 10.9, 13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУАП.

У ч.1 ст.254 КУАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Виходячи із приписів ст.251 КУАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. За своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, адже виступає одностороннім актом службової особи працівника поліції, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Судом з`ясовано, що про подію, яка сталася 27 серпня 2025 року, повідомлено свідком ОСОБА_4 поліцію на наступний день 28 серпня 2025 року, коли і складались усі матеріали про адміністративне правопорушення. Наведене підтверджується як матеріалами справи, так і учасниками процесу.

Як видно зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, 27 серпня 2025 року о 13.15 год по вул.Зелена, 169В у м.Львові відбулось зіткнення автомобілів марки «Вольво» та «Ауді» із пошкодженнями: «Вольво» - переднє право крило, «Ауді» - задній бампер ліво сторона, світлоповертальний елемент заднього бамперу.

Схема місця ДТП, складена 28 серпня 2025 року, не відображає дійсних обставин події за 27 серпня 2025 року, у зв`язку із чим не може визнаватися належним доказом. До того ж на долучених стороною захисту світлинах характер ушкодження автомобілів не співпадають.

Потерпіла ОСОБА_3 у суді ствердила, що пошкоджень її автомобіль «Ауді» також отримував раніше та відремонтований не був. Запевнила, що самостійно не виявила події ДТП з відповідними ушкодженнями. Про факт події дізналася від поліції, яку повідомив свідок ОСОБА_4 . Відповідно такі показання потерпілої не виступають достеменним фактом події ДТП та вини у цьому ОСОБА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , наданих 28 серпня 2025 року інспектора патрульної поліції та долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, 27 серпня 2025 року близько 13.20 год за адресою: м.Львів, по вул.Зелена, 269В був очевидцем події автомобіль «Вольво» здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Ауді». Водій «Вольво» після зіткнення виносив речі з автомобіля і пішов додому у під`їзд.

Для перевірки таких пояснень суд неодноразово викликав свідка, який до суду жодного разу не з`явився та після попередження про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України не підтвердив надані попередні пояснення, де він про відповідну відповідальність попереджений не був. Суддею не з`ясовано питання чому саме свідок, будучи очевидцем, одразу не повідомив про пригоду одразу поліцію і зволікав добу із таким повідомленням.

За таких обставин суддя ставить під сумнів достовірність письмових пояснення свідка, які ж до того не узгоджуються із об`єктивним відеозаписом із камер спостереження.

Зокрема, із долучених стороною захисту до справу відеозаписів із камер спостереження суддею встановлено, що після паркування автомобіля о 13.15 год ОСОБА_1 , не оглядаючи автомобілі та не поспішаючи, залишили місце паркування. На таких відео жодним чином не зафіксовано факту зіткнення автомобілів чи будь-яких даних, які б вказували на таке видимі пошкодження до та після пригоди, хитання автомобілів чи інше, відповідно не можуть визнаватися належними доказами порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

З метою встановлення фактичних обставин у справі суддя неодноразово викликав інспекторів поліції Ковальчук Г.М. та ОСОБА_5 , якій займалися оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, через електронний кабінет УПП у Львівській області та електронну пошту, однак такі до суду не з`явилися та знехтували своїми правами: ОСОБА_6 надано суду пояснення із проханням прийняти рішення без її участі, а від самого УПП у Львівській області надійшло повідомлення про інформування інспекторів про необхідність явки до суду, додатково повідомлено про відрядження інспектора ОСОБА_7 .

Пояснень щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення інеспектори патрульної поліції не надали: яким чином встановлено особу порушника, адже самою поліцією жодного відеодоказу до матеріалів справи не надано, яким чином складалася схема ДТП 28 серпня 2025 року, хоча подія відбувалась 27 серпня 2025 року; з яких причин свідок через добу повідомив про подію та чому такі пояснення за відсутності інших доказів, зокрема відеозапису, безумовно прийнято поліцію як безумовна підстава складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене, наявні у справі докази, як окремо, так і в сукупності та взаємозв`язку не підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Належних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням автомобіля потерпілої ОСОБА_3 не здобуто.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суддя за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, приймаючи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність переконливих доказів вини, дійшов висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення на транспорті за ст.124 КУАП. Справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО