Номер провадження: 33/813/1192/25
Номер справи місцевого суду: 521/4176/25
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Ровенко А.С., за участю захисника Мамай А.С., в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто з нього судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 03.03.2025 о 01:20 год у м. Одеса, вул. Пестеля, буд. 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, просив скасувати постанову суду від 01.05.2025 та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник Ткачук А.В. додатково подав до апеляційного суду письмові пояснення, в яких послався на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що матеріали справи не містять будь-які фактичні дані, допустимі та належні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем;

- в порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські не повідомили причину зупинки водію, при цьому підстави для зупинки вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення транспортного засобу були відсутні, а отже поліцейські безпідставно запропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння;

- суд 1-ої інстанції незаконно позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки такого права він не отримував, водночас ОСОБА_1 , є діючим військовослужбовцем, при цьому проведення його огляду ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого створеного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, тому процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена з істотним порушенням Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП;

- пропозиція поліцейського, із незаконним варіантом відмовитись від огляду, є спонуканням ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого від проходження огляду останній відмовився;

- ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортними засобами, тому процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійсною. Відтак, вважає, що протокол та додані до нього докази слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 06.11.2025, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не подав, водночас в судове засідання з`явився його захисник Мамай А.С., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Враховуючи, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисників Ткачука А.В. та ОСОБА_2 перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, апеляційний суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи містяться докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серіїЕПР1 №260881 від 03.03.2025, відповідно до якого 03.03.2025 о 01 год. 20 хв. у м. Одеса, вул. Пестеля 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- доданими до справи матеріалами відеофіксації події.

В судовому засіданні апеляційним судом були повторно досліджені зібрані по справі докази, окрім того за клопотанням сторони захисту було допитано в якості свідка інспектора УПП в Одеській обл. ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Так, інспектор УПП в Одеській обл. Рижов А.В. підтримав складений ним протокол про адміністративне правопорушення, при цьому пояснив, що 02.03.2025 він зі своїм напарником ОСОБА_4 заступив на чергування по патрулюванню. 03.03.2025 приблизно о 01:20 год, коли вже була комендантська година, вони разом із напарником знаходилися на заправці "ОККО". В цей час припаркувався в місці для підкачки шин автомобіль Toyota RAV4, із якого вийшло три військових з ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому, особа, якою виявився ОСОБА_1 , який був у цивільному одязі, сів за кермо транспортного засобу Toyota RAV4 і почав керувати транспортним засобом, але був зупинений за адресою вул. Пестеля біля буд. 9, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. У передбаченому законом порядку, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгера або проїхати в спеціалізований лікарняний заклад. Водій виявив бажання проїхати до лікарняного закладу, по прибуттю до якого відмовився від проходження відповідного огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР, що стало підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що пояснення поліцейського ОСОБА_3 узгоджуються із відеозаписом події (бодікамери поліцейських: 471444, 473682), який розпочинається із того, як поліцейський підходить до автомобіля, у якому перебувають дві особи чоловічої статі, місце водія було пусте, при цьому поліцейський запитує у водія, чому він пересів із водійського місця на пасажирське та просить надати документи (час: 01:28:40, б/к 471444). Після надання документів, зокрема, паспорту громадянина України, було встановлено особу водія, яким був ОСОБА_1 .

Надалі, поліцейські повідомили, що є відео як він керував транспортним засобом, рухаючись від заправки до місця зупинки, та оскільки є підозра, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгера або у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 заперечував, що він керував транспортним засобом, водночас погодився пройти огляд як пасажир (час: 01:31:08-01:32:10).

В подальшому, в процесі прямування водія із поліцейськими у службовому автомобілі до закладу охорони здоров`я, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що є відеофіксація керування ним транспортним засобом, а також того, як він у присутності поліцейського почав пересаджуватися з місця водія на місце пасажира, при цьому, поліцейський роз`яснив водію ст. 63 Конституції України, втім водій зазначив, що (мовою оригіналу) «пив, винуватий» (час: 01:36:31) та почав пропонувати поліцейським зупинити здійснювати відеозапис та якось вирішити вказане питання, на що поліцейським йому було відмовлено (час: 01:37).

Також, поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння та що водій може пройти огляд за допомогою газоаналізатора або у медичному закладі (час: 01:38:30), при цьому водій запитує чи є інший варіант та після того як йому роз`яснює поліцейський, що іншого варіанту немає, але він також може відмовитися від проходження огляду, водій погоджується на проходження огляду за допомогою газоаналізатора Драгер, при цьому водій каже, що він п`яний, випив, є військовослужбовцем, просив не позбавляти його прав (01:38:37).

Згодом, поліцейський вдруге роз`яснює водію, що у нього є два варіанти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але у разі відмови від проходження такого огляду, на нього буде складено протокол за фактом саме відмови, але рішення буде приймати суд (час: 01:39). Водій при цьому пояснив, що дійсно керував транспортним засобом від заправки до зупинки 20 метрів (час: 01.39.37), що лише перепакував авто, бо там качають колеса, просив якось це вирішити та далі відмовився від проходження огляду (час: 01:41:11).

Насамкінець, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , роз`яснено зміст протоколу, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (час: 01:58, 02:01), після чого водій зазначив у протоколі свої пояснення та поставив відповідні підписи.

Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за обставинами даної справи водієві ОСОБА_1 у встановленому законом порядку були роз`яснені його права та обов`язки, повідомлені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, в подальшому поліцейським був прочитаний та роз`яснений зміст протоколу. Тобто, на переконання апеляційного суду посадовими особами поліції був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені.

Відеозапис події спростовує доводи захисника щодо непідтвердження факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, враховуючи, що останній не оспорював факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки намагався домовитися із поліцейськими про припинення відеофіксації з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, які навпаки неодноразово роз`яснювали йому порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також наслідки відмови від його проходження.

Відсутність на відеозаписі фіксації оголошення водію підстав для зупинки транспортного засобу, не спростовує законність дій посадових осіб, в той же час відповідно до обставин правопорушення, викладених у протоколі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години, що прямо заборонено чинним законодавством, а отже, всупереч тверджень захисника,у поліцейських були законні підстави для зупинки автомобіля та встановлення особи водія.

При цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, протокол складено уповноваженою на те особою та не містить будь-яких виправлень, а тому відсутні підстави для визнання його недопустимим доказом, як про це стверджує апелянт.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 , є діючим військовослужбовцем, водночас проведення його огляду ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого створеного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, тому процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена з істотним порушенням Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Стаття 266-1 КУпАП встановлює порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень вказаної норми військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №32 12.01.2024 огляду підлягають військовослужбовці/ військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 військовослужбовці вважаються такими,що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За обставинами даної справи відомості щодо виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби (перебування у відрядженні, виконання наказу, виконання державних обов`язків тощо) або ж прямування зі служби/на службу або повернення до місця служби під час керування транспортним засобом за викладених у протоколі обставин правопорушення не встановлені, окрім того, як вбачається із відеозапису події, ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що перебуває наразі на лікарняному (час: 01:45).

Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин стороною захисту не надано, тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в порядку, встановленому ст. 266-1 КУпАП не встановлено, при цьому ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Щодо аргументів ОСОБА_1 про не відсторонення його від керування транспортним засобом, апеляційний суд зауважує, що відсутність фіксування наведеного факту не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про безпідставність доводів захисника про неможливість застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом, свідчить санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною та не передбачає можливості застосування стягнення у виді позбавлення права керування за ознакою наявності чи відсутності посвідчення водія.

Окрім того, як зазначено в постанові об`єднаної палати ККС у складі ВС від 04.09.2023 у справі №702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.ст. 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У вищезазначеному рішенні суду касаційної інстанції, яке є обов`язковим для врахування судам всіх інстанції, Верховний Суд окремо підкреслив, що особи, які керують ТЗ без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену суспільну небезпеку, а тому превентивна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати ТЗ в такому разі набуває особливого значення.

Тобто, на переконання апеляційного суду перешкоди для застосування санкції у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку, за наведених особою підстав, відсутні, що свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в даній частині також.

Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд з великою повагою ставиться до військовослужбовців ЗСУ та сил оборони, які самовіддано захищають Україну та її громадян від збройної агресії рф, однак зауважує, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та не передбачає можливості суду не застосувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, водночас Закон для всіх один, та він повинен застосовуватися однаково до кожного хто його порушив.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца