ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/7592/25 Головуючий 1 інстанції: Сіренко Ю.Ю.
Провадження №: 33/818/1890/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ст.173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю її захисника Старостіної О.Ю., допитавши свідка ОСОБА_2 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушниці на постанову Основ`янського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, офіційно працюючу «ОСББ «Будинок на набережній 1», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 51 (п`ятдесят одна) гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , 21.07.2025 року о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в громадському місці, а саме: біля під`їзду житлового будинку, виражалася нецензурною лайкою, в сторону громадянина ОСОБА_4 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №138839 від 21.07.2025 року, складеного уповноваженою посадовою особою в установленому законом порядку, відеозаписом з нагрудних камер 470916, 475674, рапортом, поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що докази, покладені в основу постанови суду першої інстанції, зокрема, відеозаписи не містять фіксації вчинення правопорушення, а лише фіксують складення протоколу; рапорт, оскільки поліцейські не були свідками описаних подій; пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не стосуються події, бо надані стосовно відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності, підписувати протокол. До того ж, відсутній склад, оскільки не встановлено, що сказані нею слова є нецензурною лайкою та її дії спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції з`явились особа, що притягується до адміністративної відповідальності, та її захисник.

Захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності, заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_2 .

З метою повного та всебічного з`ясування обставин по даній справі суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання захисника та допитав у судовому засіданні зазначеного свідка.

Так, в судовому засіданні, ОСОБА_2 стверджував, що він, вирушаючи до паркінгу, побачив біля під`їзду ОСОБА_3 , яка спілкувалась у той момент із працівниками, які планували підіймати металоконструкції належні ОСОБА_4 . Він поцікавився тим, що відбувається. Згодом, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_3 . Так, за словами свідка, під час розмови ніяких погроз, образливих висловів, нецензурної лайки не лунало. Обговорювалась ситуація стосовно дозвільних документів. За 15 хвилин приїхав ОСОБА_4 і під час розмови на подвір`ї ніяких нецензурних слів, погроз так само не було.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині адміністративного стягнення, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, 21.07.2025 року о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в громадському місці, а саме: біля під`їзду житлового будинку, виражалася нецензурною лайкою, в сторону громадянина ОСОБА_4 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апелянта, виявив відсутність об`єктивних доказів вчинення громадянкою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ст.173 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, що здійснили дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадського порядку, тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.

За змістом ст. 173 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вищевказаного правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіон (п. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року).

Отже, хуліганські спонукання - головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст. 173 КУпАП. Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, із-за неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Натомість, вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст. 173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.

При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Так, з досліджених апеляційним судом матеріалів, вбачається, що відеозаписи працівників поліції дійсно не фіксують саму подію правопорушення.

Суд апеляційної інстанції принагідно зазначає, що працівники поліції, які оформляли матеріал, не були позбавлені можливості, зокрема, звернутися до власників інших будівель, для надання їм можливо наявних відеозаписів з камер вуличного спостереження для долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 для прийняття більш об`єктивного рішення.

Крім того, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що містяться в матеріалах справи, стосуються виключно відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, а не події правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції складені виключно за заявою ОСОБА_4 , а тому не можуть бути достатньо об`єктивними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме дрібного хуліганства.

Разом з тим, інших доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок також заперечує наявність складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе на підставі ст. 22 КУпАП звільнити правопорушницю від адміністративної відповідальності, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням, оголосивши його в судовому засіданні.

Враховуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення адміністративного стягнення, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1,7,22,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Основ`янського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП в частині адміністративного стягнення, - змінити.

Апеляційну скаргу захисника правопорушниці, - задовольнити частково.

На підставі ст. 22 КУпАП, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, яке оголосити їй в даному судовому засіданні.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М. Курило