Дата документу Справа № 336/4394/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/1111/25Головуючий у 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний №336/4394/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 01.05.2025 року о 12 год. 00 хв. по вул.Молодіжній 2-В у с.Микільське Пологівського району Запорізької області водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази що він повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою SMS-повідомлення. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому у справі судді Гончару О.С., оскільки раніше в провадженні вказаного судді перебувала апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції за судовою справою №314/486/25 за ч.1 ст.130 КУпАП, та з винесеним судовим рішенням апеляційного суду від 01.08.2025 року ОСОБА_1 не погоджується. Вказане, на переконання ОСОБА_1 , може викликати сумніви у неупередженості судді Гончара О.С. під час розгляду справи.

Апеляційним судом даний відвід залишено без розгляду.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, які передбачають відвід (самовідвід) судді. Вказані обставини можуть свідчити не про наявність прогалин у Кодексі України про адміністративні правопорушення щодо врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід, а про кваліфіковане (свідоме) мовчання законодавця, який враховує короткі строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, нетривалі строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, можливість оскарження рішення судді в апеляційному порядку, про що зазначено в ухвалі Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за №3174/1дп/15-18 від 19.10.2018. Питання введення інституту відводу до КУпАП може бути вирішено у ході комплексного оновлення вказаної галузі права.

Відповідно до коментаря до Кодексу суддівської етики (затверджено рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року №1) зазначено, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у випадку неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Частиною 1 ст. 106 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстави умисного або внаслідок недбалості порушення правил щодо відводу (самовідводу).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ч. 1 ст.6 передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В даному міжнародному акті жодним чином нічого не зазначено про справи про адміністративні правопорушення.

Рішенням РСУ №75 від 04 листопада 2016 року "Про роз`яснення щодо наявності конфлікту інтересів" зазначено, що якщо при виникненні конфлікту інтересів (рішення Ради суддів України від 12 травня 2016 року № 36) під час судових проваджень у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах, або під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення способами врегулювання конфлікту інтересів є розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід і самовідвід. У випадку, коли за наслідками розкриття інформації відвід не заявлено конфлікт інтересів вважається врегульованим.

Під час апеляційного розгляду даної справи жодних відомостей про існування конфлікту інтересів (реального чи потенційного) не встановлено та у заяві про відвід не йдеться.

Водночас прийняття в рамках іншого апеляційного провадження судового рішення, з яким не згодний ОСОБА_1 , жодним чином не унеможливлює участь судді Гончара О.С. в апеляційному перегляді оскаржуваної постанови суду першої інстанції в даній справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №178134 від 01.05.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 , повторно протягом року відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння; перелічено виявлені у водія ознаки наркотичного сп`яніння; підпис та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні;

- направленні на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01.05.2025 року, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння; від проходження вказаного огляду водій відмовився;

- довідці щодо повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП; постанові Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.04.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оформлено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.

В ньому зазначено дату та місце його оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть вчиненого адміністративного правопорушення.

Зібрані в рамках справи про адміністративне правопорушення докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, та протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Переконливих аргументів на спростування твердження суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу і події передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить, враховуючи наступне.

Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, аналогічно й факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ніким не оспорюється.

Апеляційний суд зауважує, що судове рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, яке стало підставою для встановлення ознаки повторності за ст.130 КУпАП у даному провадженні, було оскаржено в апеляційному порядку та залишено без змін.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 вересня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар