Справа № 465/4557/24 Головуючий у 1 інстанції: Величко О. В.
Провадження № 33/811/1726/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Соколова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Соколова Олександра Вячеславовича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Згідно з постановою судді, 29.05.2024 року о 18 год. 40 хв. у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Bora, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд водія проводився в медичному закладі, результат позитивний, що підтверджується висновком лікаря № 001645 від 29.05.2024 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Соколов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що станом на день подання скарги ОСОБА_1 повного тексту оскаржуваного постанови не отримував, а дізнався про її існування 24.10.2025 року в застосунку «ДІЯ».

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є помилковою.

Звертає увагу на те, що протокол складений і підписаний старшим лейтенантом поліції Поліщуком Б.М., який у встановленому порядку не увійшов до складу учасників процесуальної дії, не представившись і не оголосивши водію про значення тих процесуальних дій, які відбуваються, їх правові наслідки та право водія скористатися правовою допомогою.

Вказує, що відносно водія ОСОБА_1 одночасно вчинялися процесуальні дії щодо двох різних адміністративних правопорушень: за ч. 1 ст. 121 КУпАП і за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що відеозапис з нагрудних бодікамер та рапорт інспектора патрульної поліції не можна вважати належними доказами по даній справі.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник адвокат Соколов О.В. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника адвоката Соколова О.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом серії ААД № 567285 від 29.05.2024 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників Управління патрульної поліції у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджуються обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; висновком лікаря-нарколога КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" № 001645 від 29.05.2024 року, відповідно до якого констатовано перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння; рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Т. Крука від 29.05.2024 року, відповідно до якого 29.05.2024 року близько 18.40 год. під час патрулювання екіпажем патрульної поліції за порушення п.31.1 ПДР України, було зупинено транспортний засіб Volkswagen Bora, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , при спілкуванні з яким було виявлено в нього наявність ознак наркотичного сп`яніння, після чого було проведено огляд водія в медичному закладі, де наявність стану наркотичного сп`яніння було підтверджено, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 29.05.2024 року о 18 год. 40 хв. у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 1 дійсно керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд водія ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України за № 1452/735.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_1 є склад цього адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги, що рапорт інспектора патрульної поліції не можна вважати належними доказами по даній справі, то такі були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відображені в рапорті факти підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами. Водночас на спростування таких фактів стороною захисту жодних доказів не представлено.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за вчиненні ним адміністративні правопорушення та є способом його самозахисту.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Соколову Олександру Вячеславовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова 28 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Соколова Олександра Вячеславовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк