Справа № 298/1331/25
Номер провадження 3/298/831/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі захисника адвоката Мацак О.Ю., розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м.Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №327934, 27 вересня 2025 року о 12 год. 25 хв. на околиці населеного пункту «Жорнава» (територія Ставненської сільської громади Ужгородського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 5300 метрів від державного кордону України, на напрямку 34 прикордонного знаку Словацької Республіки був затриманий гр.України ОСОБА_1 в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спробу незаконного перетину державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. Своїми діями порушив вимоги ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за що передбачена за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання SMS-повідомлення згідно поданої ним заяви на отримання електронних повісток.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №327934 від 27 вересня 2025 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Крім цього, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , в якій він зазначає, що повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП відбудеться у Великоберезнянському районному суді за адресою: с-ще Великий Березний, вул. Шевченка, 22. В заяві зазначив, що свою провину визнає, просить суд розглянути матеріали справи про адміністративне правопорушення без його участі у зв`язку із неможливістю прибути до суду, тому що перебуває у відрядженні.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 204-1 КУпАП, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

4 листопада 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 - адвоката Мацак О.Ю. надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження по справі №298/1331/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В обґрунтування клопотання зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями та не відповідає фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 разом з друзями збирався провести вихідні дні з 27 по 28 вересня 2025 року у с. Вишка в Костринській сільській громаді. ОСОБА_1 придбав квитки на поїзд №059, відправлення Київ-Пасажирський, призначення Кострина. 27 вересня 2025 року приблизно о 10:30 год. під час подорожі в поїзді до ОСОБА_1 та його друзів звернулись два співробітника державної прикордонної служби України з проханням показати документи, коли вони їхали на відпочинок Київ-Кострино. Після перевірки документів співробітники ДПСУ зазначили, що ОСОБА_1 та його друзям ОСОБА_4 й ОСОБА_5 необхідно поїхати з ними у відділення для подальшої перевірки документів. Разом з співробітниками ДПСУ, ОСОБА_1 та його друзі, 27 вересня 2025 приблизно о 10:50 год вийшли на станції Кострина. Після зняття з поїзду ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 посадили в службову машину ДПСУ недалеко від вокзалу в селі Кострина і відвезли в населений пункт Стужиця, де знаходиться відділ ДПСУ. У відділі запитали чи мають вони при собі довідки про дозвіл на перебування в 5 км прикордонній зоні. В зазначеній зоні вони взагалі не збиралися перебувати, а були доставлені туди працівниками ДПСУ. В подальшому їм повідомили, що вони незаконно перебувають в прикордонній зоні, та на них будуть складені протоколи про адміністративне правопорушення. Їм запропонували підписати контракт з ДПСУ, за що з них будуть зняті всі обвинувачення. Після відмови в підписанні контракту, ніяких подальших пояснень не надалось, в них забрали телефон. Приблизно через годину після зазначених подій співробітник ДПСУ роздрукував і заповнив протоколи. Після підписання протоколів їх посадили в машину і відвезли до населеного пункту Жорнава, де їх чекала машина орендаря і друзі, з якими вони їхали в поїзді.

Наголосив, що ОСОБА_1 також мав придбані квитки на потяг для подальшої поїзди в м. Київ. Крім цього, ОСОБА_1 був затриманий на значній відстані від державного кордону без будь яких особистих речей чи документів (закордонного паспорту громадянина України), які б свідчили про намір перетинати кордон, що у зв`язку з відсутністю інших доказів викликає обґрунтовані сумніви у його намірі незаконно перетнути Державний кордон.

До клопотання долучив квитки на потяг сполученням Київ-Пасажирський Кострина; ОСОБА_7 , на ім`я ОСОБА_1 ; підтвердження бронювання на сайті Booking.com; карту; фото ОСОБА_1 ; витяг з Резерв+; довідку з Київського національного університету імені Тараса Шевченка, видану на ім`я ОСОБА_1 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мацак О.Ю. справу просив розглядати за відсутності ОСОБА_8 . Підтримав подані раніше письмові пояснення, справу відносно ОСОБА_8 просив закрити за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Додатково наголосив, що ОСОБА_8 жодних дій спрямованих на незаконний перетин державного кордону не вчиняв, наміру в незаконний спосіб перетинати державний кордон він не мав. Прямував потягом до с. Кострино, був знятий з потягу працівниками державної прикордонної служби, всі документи, в тому числі пояснення підписав під примусом.

Заслухавши пояснення адвоката Мацак О.Ю., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Положеннями ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст.12 цього Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 24.02.2022 на території Україні запроваджено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 за № 69/2022, в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Досліджуючи матеріали справи, суд вважає наявні в матеріалах справи докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».

Положеннями КУпАП визначено, що склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

За протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, зокрема, зазначено, що 27 вересня 2025 року о 12 год. 25 хв. на околиці населеного пункту «Жорнава» (територія Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 5300 метрів до державного кордону України на напрямку 34 прикордонного знаку Словацької Республіки був затриманий гр.України ОСОБА_1 в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за спробу незаконного перетину державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено протокол про адміністративне затримання від 27 вересня 2025 року; фотокопію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_9 ; письмові пояснення начальника відділення інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_10 від 27 вересня 2025 року; пояснення ОСОБА_1 від 27.09.2025; копію протоколу про адміністративне затримання громадянина ОСОБА_3 від 27 вересня 2025 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно гр. ОСОБА_3 ; копію протоколу про адміністративне затримання громадянина ОСОБА_2 від 27 вересня 2025 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно гр. ОСОБА_2 ; схему затримання; витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) в період із 20.00 26.09.2025 по 20.00 27.09.2025 щодо результатів виконання плану ОДК та з розділу особовий склад; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів, що «поза розумним сумнівом» не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Вказані матеріали справи не містять належних даних щодо умисних дій ОСОБА_1 спрямованих на здійснення спроби перетину державного кордону поза межами пунктів в складі групи осіб.

Перебування ОСОБА_1 у контрольованому прикордонному районі без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що він намагався незаконно перетнути державний кордон України. Сам по собі факт присутності особи у населеному пункті поряд із державним кордоном, не доводить умислу цієї особи на незаконний перетин кордону і факт спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи не містять. Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_1 був затриманий у світлу пору доби.

Крім того, при затриманні ОСОБА_1 у нього не було виявлено предметів, що могли б прямо чи опосередковано вказувати на намір незаконного перетину кордону (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, грошові кошти в іноземній валюті, спорядження для проходження гірським маршрутом, гідрокостюм тощо), від працівників Державної прикордонної служби не тікав.

Доказів, які б беззаперечно вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення матеріали справи не містять.

Жоден із долучених до протоколу доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, наявності у нього умислу на незаконне перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Також суд звертає увагу на вік ОСОБА_1 , що свідчить про те, що він є призовником та може бути мобілізований на військову службу лише за його згодою, що в свою чергу також дає підстави вважати про відсутність у нього намірів на незаконний перетин державного кордону.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 статті 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності в частині названого обвинувачення, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, відтак провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі суд також зазначає, що відповідно до положень КУпАП вжиття заходів зі встановлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення цієї категорії, складання протоколів про адміністративні правопорушення; з`ясування обставин, за яких вчинено правопорушення, вилучення речей та документів, покладається на посадових осіб органів Державної прикордонної служби України (п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП); відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і що саме на відповідних посадових осіб органів Державної прикордонної служби України покладено доведення винуватості особи у вчиненні цього правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів, і вважає, що можливості усунення вищевказаних порушень нормативно-правових актів при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення вичерпані.

Керуючись ч.2 ст.204-1, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.