Справа № 471/1124/25
Провадження №3/471/478/25
Номер рядка звіту 290
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року с-ще Братське

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Гукова І.Б., за участю секретаря судового засідання Прокопчук Н.Г., прокурора Варданяна Р.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працюючої в.о. директора Братського ліцею № 1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Братського районного суду Миколаївської області перебувають адміністративні матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією № 527 від 29.02.2025 року, ОСОБА_1 , будучі тимчасово виконувачем обов`язків директора ліцею «Братський ліцей № 1» Братської селищної ради Вознесенського району, будучи посадовою особою згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника чи інший визначений законом орган, у даному випадку Відділ освіти культури та туризму молоді та спорту Братської селищної ради про наявний у неї конфлікт інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, а саме видання та підписання наказу № 47-к від 18.09.2024 року «Про затвердження Положення та виплату щорічної винагороди педагогічним працівникам», яким встановила виплату у розмірі 6500 грн., ОСОБА_2 , який є її сином, тобто близькою особою в розумінні ст.. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією.

Протоколом № 529 від 29.09.2025 року підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме видання та підписання наказу № 64-к від 16.12.2024 року «Про преміювання педагогічних працівників», яким встановила премію у розмірі 2500 грн., ОСОБА_2 , який є її сином, тобто близькою особою в розумінні ст.. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією.

Згідно до протоколу № 531 про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією від 29.09.2025 року ОСОБА_1 будучі т.в.о. директора «Братського ліцею № 1» Братської селищної ради Вознесенського району та будучі відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в порядку п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника чи інший визначений законом орган, у даному випадку Відділ освіти культури туризму молоді та спорту Братської селищної ради про наявний у неї реальний конфлікт інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, а саме щодо видання наказу від 21.11.2023 № 52-К «Про призначення на посаду» вчителя фізичної культури ОСОБА_2 , який є її сином, тобто близькою особою в розумінні ст.. 1 Закону, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом № 528 від 29.09.2025 року підтверджується вчинення аналогічного правопорушення гр. ОСОБА_1 , а саме видання та підписання наказу № 47-к від 18.09.2024 року «Про преміювання педагогічних працівників», яким встановила премію у розмірі 6500 грн., ОСОБА_2 , який є її сином, тобто близькою особою в розумінні ст.. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією.

Згідно до протоколу № 532 про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією від 29.09.2025 року ОСОБА_1 будучі т.в.о. директора «Братського ліцею № 1» Братської селищної ради Вознесенського району та будучі відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в порядку п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника чи інший визначений законом орган, у даному випадку Відділ освіти культури туризму молоді та спорту Братської селищної ради про наявний у неї реальний конфлікт інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, а саме щодо видання наказу від 21.11.2023 № 52-К «Про призначення на посаду» вчителя фізичної культури ОСОБА_2 , який є її сином, тобто близькою особою в розумінні ст.. 1 Закону, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом № 530 від 29.09.2025 року підтверджується вчинення аналогічного правопорушення гр. ОСОБА_1 , а саме видання та підписання наказу № 64-к від 16.12.2024 року «Про преміювання педагогічних працівників», яким встановила премію у розмірі 2500 грн., ОСОБА_2 , який є її сином, тобто близькою особою в розумінні ст.. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи викладені у наданому письмовому висновку у адміністративній справі, просив визнати ОСОБА_1 , винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП, призначити ОСОБА_1 , адміністративне стягнення за ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтвердила всі обставини викладені в протоколах, суду показала, що вона дійсно є матір`ю ОСОБА_2 . В зв`язку з мобілізацією основного працівника, вивільнилася в ліцеї вивільнилася посада вчителя фізичної культури, та нею було видано наказ про призначення ОСОБА_2 на дану посаду. В подальшому нею приймалися накази про преміювання усіх вчителів та працівників ліцею, в тому числі і її сина. Про необхідність подання повідомлення керівного органу вона не була обізнана, оскільки рахувала, що це стосується лише державних службовців та шкіл де є бухгалтерія. Умислу на вчинення адміністративних правопорушень у неї не було.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали встановив наступне.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

У ч. 1 ст.172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі Закон) встановлюється, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Невиконання зазначеного обов`язку, його неналежне або несвоєчасне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У свою чергу у ч. 2 ст.172-7 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.28ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Невиконання зазначеного обов`язку або його неналежне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

При цьому, аналіз ч. 1 Примітки до ст.172-7КУпАП дає можливість зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст.172-7КУпАП має спеціального суб`єкта - суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону випливає, що вимоги законодавства про запобігання корупції поширюються на осіб, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

Аналіз диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст.172-7КУпАП дає можливість встановити, що чинним законодавством передбачено відповідальність за вчинення наступних діянь: 1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому відповідно до ч. 2 Примітки до ст.172-7КУпАП зазначається, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Як вбачається з вищевикладених положень, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, нерозривно пов`язана з таким елементом як приватний інтерес, його суперечність з службовими повноваженнями, внаслідок чого виникає реальний конфлікт інтересів.

Слід зауважити, що реальний конфлікт інтересів має бути чітко вираженим, конкретизованим та простежуватися на основі визначення того, який приватний інтерес переслідує особа у даному випадку, та яким чином цей приватний інтерес вступає у суперечність з службовими інтересами.

У свою чергу реальний конфлікт інтересів безпосередньо впливає на рівень об`єктивності та неупередженості особи при прийнятті рішень, вчиненні або не вчиненні певних дій, що відносяться до її службових або представницьких повноважень. Тобто, реальний конфлікт інтересів перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з прийнятим рішенням, внаслідок чого останнє не може вважатися неупередженим та об`єктивним.

Крім того, ознакою об`єктивної сторони зазначених правопорушень є саме реальний, а не потенційний конфлікт інтересів, тобто саме суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями особами. Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Разом з тим, констатація наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є можливою лише у тому випадку, коли реальний конфлікт інтересів впливає на реалізацію посадовою особою своїх дискреційних повноважень.

Право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд передбачає можливість його дискреції, тобто право вибору між декількома діями чи рішеннями, що однаково є правомірними та передбачені чинним законодавством.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Наявність дискреції (розсуду) посадової особи є визначальною та необхідною умовою для вирішення питання про наявність у її діях реального конфлікту інтересів, адже у випадку, коли особа у відповідності до імперативних вимог чинного законодавства має діяти у чітко визначений спосіб, чітко визначених межах та формі або повинна утримуватися від певних дій і в неї немає жодного власного розсуду стосовно виду та характеру можливого рішення, дій чи бездіяльності, то в такому випадку реальний конфлікт інтересів не впливає на об`єктивність та неупередженість рішень, дій чи бездіяльності посадової особи, оскільки остання позбавлена будь-якої можливості діяти в будь-який інший спосіб, ніж написано у законі. Отже, наявність дискреційних повноважень є необхідною передумовою вирішення питання про наявність у діях особи реального конфлікту інтересів.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, можливе лише за сукупності умов: наявності у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; повноважень на прийняття рішення; факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Згідно з вимогами ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Судом встановлено, що протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією містять письмові матеріали підтверджуючі факт вчинення даних адміністративних правопорушень.

Відповідно ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі Закон), голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, посадові особи юридичних осіб публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до п.6 роз`яснення затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) №4 від 13.11.2023 до посадових осіб юридичних осіб публічного права належить, зокрема, керівник юридичної особи публічного права.

Під «посадовими особами юридичної особи публічного права» слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду т. в.о. директора «Братського ліцею № 1» була посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону - суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією.

Відповідно до вказаних наказів в протоколах неодноразово була виплачена премія, в тому числі ОСОБА_2 , у зазначених розмірах.

Зазначені накази видані за підписом т. в.о. директора ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно п. 2.3.2. Наказу Державного комітету статистики від 13.01.2004 №5 «Винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер» у даному випадку преміювання відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, тобто не відноситься до основних виплат.

Відповідно до п. 12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, ОСОБА_1 перебуваючи в реальному конфлікті інтересів зі своїм сином ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 04.04.2025, перебуваючи на робочому місці, не повідомила у встановленому Законом порядку, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вирішення питання щодо підписання наказів про преміювання працівників, в тому числі свого сина.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії правопорушенням, пов`язаним з корупцією є невідворотність відповідальності за вчинення таких правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначні.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.33КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП слід стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Керуючись ст..ст. 172-7, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2025 року.

Суддя - Гукова І. Б.