Провадження № 3/638/6127/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Смирнов В.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

25 жовтня 2025 року о 13 год. 25 хв у м. Харкові, просп. Науки, буд. 46, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху в наслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бардюрний камінь, після чого виїхав за межі проїжджої частини дороги, де допустив наїзд на огородження та металеву конструкцію, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3.б, 12.1 ПДР. За такі дії передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.10.2025 серії ЕПР1 № 493665 25 жовтня 2025 року о 13 год. 25 хв у м. Харкові, просп. Науки, буд. 46 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 став учасником ДТП, не повідомив про ДТП орган чи уповноважений підрозділ НПУ, не став чекати прибуття поліцейських і залишив місце події, чим порушив п. 2.10.а, 2.10.д ПДР. За такі дії передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він став учасником ДТП, здійснив наїзд на перешкоду, в цій частині скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнає свою вину. Однак, щодо адміністративного правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП зазначив, що після ДТП, оскільки в нього сів телефон, він пішов на станцію Ботанічний Сад з метою зарядження телефону та виклику поліції на місце ДТП. В пункті незламності, який знаходиться на ОСОБА_2 була відсутня зарядка на його телефон, у зв`язку з чим він був вимушений поїхати на станцію метро 23 Серпня, де він зміг підзарядити свій телефон. Вказав, що після того, як його телефон включився йому зателефонувала власниця транспортного засобу ОСОБА_3 та повідомила, що ОСОБА_1 розшукують працівники патрульної поліції, він попросив в неї їх номер телефону та відразу їм зателефонував, повідомив про те, що він ні куди не скривався, пішов в метро підзарядити телефон з метою виклику поліції на місце ДТП. Крім того, повідомив працівникам поліції де він знаходиться, звідки його зібрали останні. Вказав, що він сприяв діям працівників патрульної поліції, надав письмові пояснення, приймав участь у складані схеми ДТП, пройшов медичний огляд на місці події на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер. Звернув увагу, що проміжок часу з моменту, коли ОСОБА_1 пішов до метро та моменту, коли працівники патрульної поліції забрали його біля метро складає приблизно 20 хвилин, крім того він не викликав поліцейських, оскільки поліцейські, які його забрали біля метро сказали цього не робити. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не згоден з тим, що він залишив місце ДТП відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493665.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху України).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, а саме п.п. 2.3.б, 12.1 ПДР.

Обставини вчинення правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 493642 від 25 жовтня 2025 року, схемою ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , долученими до адміністративного матеріалу, рапортом поліцейських.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ст.124 КУпАП, у виді штрафу.

Також, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП

Відповідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських (п. 2.10 «д» ПДР).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши адміністративний матеріал за ст. 122-4 КУпАП суд не знайшов належних та допустимих доказів факту вчинення ОСОБА_1 діяння передбаченого ст. 122-4 КУпАП та наявність в діянні останнього всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення, зокрема суб`єктивної сторони.

Адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість, винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку) зобов`язані (ст. 251 КУпАП) доводити посадові особи, які мають право складати протокол та мають повноваження притягати до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до положень ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

З наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній мав намір зателефонувати працівникам патрульної поліції та повідомити про ДТП, однак його телефон був розряджений і він був вимушений піти підзарядити його, крім того між ДТП та моментом, коли його забрали минуло приблизно 20 хвилин, крім того ОСОБА_1 сприяв розгляду адміністративних матеріалів. Зазначене також підтверджується відеозаписом, долученим до адміністративного матеріалу.

Вказане свідчить про відсутність однієї з обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення, а саме суб`єктивної сторони- умислу покинути місце ДТП, оскільки такі дії були зумовлені нагальною необхідністю.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, провадження за ст. 122-4 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1,122-4,124, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В.А. Смирнов