ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1511/25 Головуючий суддя І інстанції Філіп`єва В. В.
Провадження № 33/818/1689/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТА Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на момент ухвалення постанови складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Як установив суд 12.05.2025, о 00:16 годині, водій ОСОБА_1 , перебуваючи на вул. Вишневій, буд. 24, в місті Зміїв Чугуївського району Харківської області, керував транспортним засобом BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження а постанову судуд скасувати із закриттям провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що Зміївським районним судом Харківської області справу розглянуто за його ( ОСОБА_1 ) відсутності із безпідставним зазначенням про те, що в судові засідання він не з`являвся без поважних причин.

Також вказує що про існування оскаржуваної постанови він через свого захисника дізнався лише 17.09.2025.

Відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Стосовно самої постанови суду автор апеляційної скарги посилається на її безпідставність та наводить свою версію подій.

Вказує, що 12.05.2025 року близько 00 годин 15 хвилин він рухався на своєму автомобілі БМВ, р.н. НОМЕР_1 , по трасі Харків-Балаклія зі сторони с. Чемужовка у бік с. Зідьки, та у м. Зміїв повернув на вулицю Вишневу без будь-яких порушень правил дорожнього руху України, на пасажирському сидінні автомобіля знаходився його знайомий ОСОБА_2 .

У цей момент його безпричинно зупинив світловими маяками автомобіль робітників поліції, що є грубим порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якою передбачені конкретні причини зупинки робітниками поліції транспортного засобу, які у той момент були відсутні, а робітники поліції цього і не приховували. Вони казали, що їм нібито здалося, що я перевищив швидкість перед поворотом на вулицю Вишневу, це і була незаконна причина зупинки зі слів працівників поліції, що за фіксовано на відеозаписі події.

Після зупинки транспортного засобу, до нього підійшли два робітникаполіції та почали перевіряти всі наявні реєстраційні документи без будь-яких законних підстав.

В процесі розмови один з працівників поліції, грубо порушуючи вимоги ч. З Розділу І «ІНСТРУКЦІЇ про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тобто без наявності у нього будь- яких ознак алкогольного сп`яніння, про які поліцейські мені майже не повідомляли, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Після чого, весь час спілкування з робітниками поліції він не відмовлявся від проходження вказаного огляду, а напроти погодився пройти огляд та сказав «Да» на цю пропозицію.

Однак, робітник поліції сприйняв його згоду як відмову, після чого він сказав, що довго затримувати не буде, що розбиратися будуть вже в суді та пішов складати протокол.

Під час спілкування з одним з робітників поліції, останній повідомив, що Драгер у них на даний момент відсутній, а заклад охорони здоров`я, якій проводить вказаний огляд, знаходиться у місці Харкові, куди вони не поїдуть, тому вони у будь-якому випадку складуть стосовно мене протокол за відмову від проходження огляду за ст. 130, а я вже в суді його буду оскаржувати. Однак, під час цього спілкування з працівником поліції відеокамера була вимкнена, тому розмова не зафіксована.

Таким чином, відповідно до наданих суду відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки погодився пройти вказаний огляд, сказавши «Да» на пропозицію пройти огляд, тому що був впевнений, що на момент зупинки транспортного засобу був у тверезому стані.

Після чого, інспектор поліції ОСОБА_3 склав незаконний та необгрунтований протокол серії про нібито його відмову від огляду на стан сп`яніння, тобто про вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КК України.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, але апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_4 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом підтверджується:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 327671 від 12.05.2025;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 12.05.2025, згідно якого водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,

- рапортом інспектора СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області,

- відеозаписом події, що міститься на СD диску, доданому до матеріалів справи з якого вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово працівником патрульної поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився та погодився на складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Санкцією ч.1ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Відповідно до пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З дослідженого судом відеозапису з бодікамер поліцейських, долученого до матеріалів справи, убачається, що на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та проведення такого огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ.

Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже з наявних матеріалах справи доказах чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій(ка) порушив п.2.5 ПДР України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 безпідставно зупинено працівниками поліції також спростовується записами із бодікамер, з якого вбачається, що транспортний засіб BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався у період дії комендантської години, а відтак йго зупинка була легітимною.

Отже судовим розглядом правильно встановлено в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що норми КУпАП щодо спеціального суб`єкта не мали застосовуватись, а відповідно дії інспектора в цій частині є законними.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя