П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 Справа №607/22797/25 Провадження №3/607/8242/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 495984 від 27.10.2025 вбачається, що 27.10.2025 о 21 год 48 хв в м. Тернопіль по вул. Грушевського, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» (повірка дійсна до 17.06.2026) відмовився в категоричній формі, та проведення такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що з обставинами викладеними в протоколі категорично не погоджується, оскільки вони не відповідають дійсності, не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать іншим матеріалам даної справи. Також він з власної ініціативи, в межах двох годин, звернувся у медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За наслідками огляду в закладі охорони здоров?я, отримав виписку № 172, результат лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю та результат токсикологічного дослідження № 898, з яких вбачається, що жодних ознак алкогольного сп?яніння у нього не було, в стані алкогольного сп?яніння він не перебував та в сечі наркотичних речовин не виявлено. Таким чином, беручи до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.10.2025 року щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейськими складено з порушенням вимог Закону, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення яке ставиться йому у провину.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у: керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння; керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів; відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 495984 від 27.10.2025 вбачається, що 27.10.2025 о 21 год 48 хв в м. Тернопіль по вул. Грушевського, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» (повірка дійсна до 17.06.2026) відмовився в категоричній формі, та проведення такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР категорично відмовився.

Таким чином, дії ОСОБА_1 поліцейським 2 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції Тракало Ю.В. кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, згідно з п.п. 6, 7 Розділу I вищезазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучені докази, які досліджені у судовому засіданні, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 495984 від 27.10.2025; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alcotest 7510 OIML» № ARLM-0285 за № П 51 QM 0745 103 25 чинне до 17 червня 2026 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 27.10.2025; письмова розписка ОСОБА_2 від 27.10.2025; постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6030506 від 27.10.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції від 27.10.2025, з якого вбачається що на ОСОБА_1 був складений протокол ЕПР1 495984 за ч. 2 ст. 130 КУпАП (вчинено повторно протягом року); довідка УПП в Тернопільській області ДПП від 28.10.2025, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Дане посвідчення водія 22.02.2023 вилучено у відповідності до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10415/16 від 29.11.2016 року за ч.1 ст.130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/18345/21 від 19.10.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/1770/22 від 27.05.2022 року за ч.2 ст. 130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки із оплатним вилученням транспортного засобу, також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/3792/23 від 14.03.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/19756/23 від 19.10.2023 року за ч.5 ст.126 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років, також постановою Зборівського районного суду Тернопільської області №607/16507/23 від 26.09.2023 року за ч.5 ст.126 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років, також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/14574/24 від 04.07.2024 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/23048/24 від 25.11.2024 року за ч.2 ст. 130 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, (станом на 27.10.2025 громадянин ОСОБА_1 право керування транспортними засобами, у відповідності до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 - НЕ ОТРИМУВАВ).

Крім того, суб`єктом владних повноважень до матеріалів адміністративної справи долучено аудіовізуальні диски із відеозаписами з автомобільного відеореєстратора та з нагрудних камер працівників поліції. Так, з відеозаписів вбачається, що 27.10.2025 о 21:49 год по вул. Грушевського, 2, в м. Тернопіль, було зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На запитання водія щодо причини зупинки транспортного засобу, працівник поліції відповів, що на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у нього є достатні підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом не має права або позбавлена права керування як таким, згідно бази даних. Надалі о 22:04 год працівник поліції просить пред`яти водійське посвідчення та реєстраційний документ, на що ОСОБА_1 повідомляє, що у нього немає посвідчення водія. Тоді працівник поліції просить надати документ, що засвідчує його особу, зокрема, паспорт. Під час встановлення особи працівник поліції з`ясовує, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами до 2035 року, про що повідомляє останнього та повідомляє, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Надалі о 22 год 05 хв, під час спілкування із ОСОБА_1 у останнього працівником поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які були оголошені останньому, а саме: почервоніння шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота та обстановка, яка не відповідає обстановці. Відтак поліцейським було запропоновано водію пройти огляд пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою драгера «Alcotest 7510 OIML № ARLM-0285, на що водій ОСОБА_1 висловив відмову від проходження відповідного огляду. В подальшому працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено що останнього буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП. Після чого розпочав складення протоколу та постанови. Надалі о 22:57 год поліцейський зачитує зміст вказаного протоколу, роз`яснює водію права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Від підписання та отримання копії протоколу водій відмовився, повідомив, що пояснення надасть в суді.

Таким чином, суд констатує, що з оглянутих відеозаписів працівником поліції дії ОСОБА_1 були кваліфіковані спочатку за ч. 3 ст. 130 КУпАП, при цьому в подальшому складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, водночас до суду на розгляд надійшов протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, із оглянутих відеозаписів вбачається, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі перед складанням протоколу.

Відповідно до частини 6 статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 8 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за ст.130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення. І лише у разі, якщо водій отримав на руки письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП відсутні.

Водночас суд критично ставиться до наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.10.2025, оскільки працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР.

Даний факт вказує на істотні порушення працівниками поліції чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та зібрані належних і допустимих доказів вини порушника адміністративного законодавства та порушення його конституційних прав і свобод громадян.

Суд зазначає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння самостійно пройшов відповідний огляд у медичному закладі, за результатами якого не був у стані алкогольного сп`яніння.

Про вказане свідчать також долучені ОСОБА_1 та досліджені судом наступні докази:

- результати лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 28.10.2025, відповідно до якого при дослідженні взірця крові газохроматографічним методом етилового спирту не знайдено (0,118‰);

- Виписка № 172 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 27.10.2025, відповідно до якої у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

При цьому суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що посадовою особою яка складала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений чинним законодавством України, що тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього недопустимим доказом по справі, у зв`язку з чим він не може бути законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суд не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення зазначену у протоколі чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Порядок збору та процесуального фіксування доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у цій категорії справ протокол про адміністративне правопорушення виступає як важливий юридичний документ акт, який свідчить про порушення уповноваженою особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення щодо порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел доказів.

Застосування належної правової процедури у будь-якому провадженні - це встановлені процесуальним законодавством способи реалізації норм відповідного процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання відносин у сфері порядку досудового розслідування (збору доказів) та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування (збору доказів) і судового розгляду відповідного провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування (збору доказів).

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий суд.

Все вищевикладене свідчить про необ`єктивний підхід до з`ясування обставин справі, намагання будь-яким чином скласти протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що призводить до порушення ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне довести вищевикладені обставини до відома Тернопільської окружної прокуратури для відповідного реагування щодо дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №495984 від 27.10.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також можливого вжиття заходів реагування стосовно ОСОБА_1 , який будучи позбавлений права керування транспортними засобами понад на 10 років, знову керував транспортним засобом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови після набрання законної сили, надіслати Тернопільській окружній прокуратурі для відома.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька