Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/680/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

із секретарем Степановою Д.К., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ляшенко К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ляшенко К.А. на постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 15 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 16.09.2025 о 19 год. 26 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Героїв України, 8, керував транспортним засобом «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 455950 від 16.09.2025 із долученим відеозаписом (а.с.1,4), які підтверджують обставини встановлені судом, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, довідкою, згідно відомостей якої вбачається, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія та диском з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, який долучений до матеріалів справи.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Ляшенко К.А. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, порушив вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи без участі скаржника та належним чином не проаналізував наявні в справі докази, лише формально пославшись на їх наявність, та дійшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, водій ОСОБА_1 виконав вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, проте, підстави, які встановлені у ст.35 Закону України «Про національну поліцію» були відсутні. Крім того, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи. Також в протоколі не вказано, що апелянт пред`являв медичні документи, які підтверджують його стан здоров`я, так як на момент зупинки у нього, окрім наявних неврологічних захворювань, які викликають порушення координацію рухів, ще наявна хвороба COVID-19, яка і викликає блідість, жар, тощо. працівники поліції відмовлялися їх дослідити, посилаючись на те, що вони не є лікарями та запропонували пройти огляд. Водночас через свій погіршений стан здоров`я, високу температуру тіла та інші симптоми, спричинені захворюванням на COVID-19, він не міг чітко та послідовно реагувати на вимоги працівників поліції, унаслідок чого його відповіді непослідовні. Попри наявність медичних документів, які підтверджували хворобливий стан водія і надані безпосередньо ОСОБА_1 на місці події, працівники поліції не врахували цих обставин і не забезпечили належного медичного огляду. Незважаючи на це, працівник поліції зазначив, що вже встановив факт перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Вказує також на те, що внаслідок неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, він був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи та надати докази на підтвердження стану свого здоров`я, які б спростували припущення працівників поліції про наркотичне сп`яніння. Крім того, долучений до матеріалів справи відеозапис на оптичному диску містить декілька окремих відеофайлів, які перериваються і по яких неможливо встановити всі обставини події. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 15.10.2025, оскільки ОСОБА_1 отримав постанову суду лише 25.10.2025, що підтверджується даними поштового відправлення R64. Оскільки день отримання припав на вихідний день, вона як захисник 27.10.2025 подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, у задоволенні якого відмовлено. У подальшому, 29.10.2025 подано нове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомлено лише 31.10.2025, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши поясненняособи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та висновок його захисника адвоката Ляшенко К.А., перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити захиснику Ляшенко К.А. строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№455950 від 16.09.2025 (а.с.1), відеозаписом, наданим працівниками поліції (а.с.4), яким встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та подальшу відмову від медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водія, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Доводи апелянта про те, що вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння була неправомірною, оскільки у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відеозаписом з відеореєстратора працівників поліції підтверджується, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з порушенням ПДР України.

Після встановлення особи водія, у останнього працівниками поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, неприродну блідість та поведінка, що не відповідає обстановці, про що було чітко повідомлено ОСОБА_1 .

Як вбачається, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу повідомив працівникам поліції, що він почувається хворим, має підвищену температуру тіла, перебуває на лікуванні, зокрема у зв`язку з хворобою COVID-19 та повертається з медичного закладу. Однак, зазначені обставини не усували необхідності проведення медичного огляду на стан сп`яніння відповідно до вимог законодавства.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного, а й в стані іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи встановлені працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також його повідомлення про перебування на лікуванні, у працівників поліції виник обов`язок запропонувати водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що ними й було належним чином здійснено.ОСОБА_1 спочатку погодився на проходження медичного огляду та сів до службового автомобіля поліції. Однак, під час руху до медичного закладу він змінив свою позицію, повідомивши про небажання проходити медичний огляд і попросив повернути його на місце зупинки. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, порядок проведення огляду та передбачену законом відповідальність за відмову від його проходження. Після відповідних роз`яснень водія було доставлено назад.

Також з відео запису вбачається, що на неодноразові вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 змінював свою думку щодо проходження, що об`єктивно сприймається стороннім спостерігачем як не бажання пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того з аудіозапису, а також усних пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих суду апеляційної інстанції вбачається, що під час складання матеріалів працівниками поліції ОСОБА_1 знову змінив свою процесуальну позицію та погодився пройти огляд на стан сп`яніння. Однак з цього приводу водій був повідомлений працівниками поліції, що відмова ОСОБА_1 від проведення огляду вже зафіксована та складаються матеріали про адміністративне правопорушення, а тому розпочати визначену правову процедуру спочатку не має процесуальної можливості. Разом з тим належить зазначити, що відмова може бути надано не тільки у вербальній формі. Відмовою вважається будь яка дія водія спрямована на ухилення від відповідальності. Більш того в судовому засіданні під час апеляційного розгляду з приводу того, що завадило особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пройти огляд у встановленому законом порядку ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від проходження медичного огляду, оскільки під час руху у нього виникла підозра, що працівники поліції везуть його не до медичного закладу, а до територіального центру комплектування.

Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є правильними, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 , а також про те, що працівниками поліції не надано обґрунтованої відповіді про особу, яка повідомила про керування транспортним засобом особою, що притягається до адміністративної відповідальності у стані сп`яніння є суб`єктивними з огляду на наступне.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Зокрема, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейський може зупинити транспортний засіб якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В той же час, матеріалами справи не спростовано належними та допустимими доказами або оскарженням у встановленому порядку дій працівників поліції, які на думку скаржника не відповідали вимогам ст. 35 ЗУ Про національну поліцію .

Доводи апеляційної скарги про те, що технічний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не є безперервним, а тому не відповідає вимогам п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року є не обґрунтованим з огляду на те, що наказом №625 від 15.04.2016 року скасований наказ №100 від 03.02.2016 року, а Інструкція втратила чинність.

Водночас, відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським 16.09.2025 за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду водія на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Отже, положення ст.266 КУпАП не вимагають залучення свідків для підтвердження ними факту керування водієм транспортного засобу чи у разі відмови водія від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у визначеному законом порядку, як це зазначено в апеляційній скарзі.

Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив право на захист є безпідставними, суд сприймає їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції вживав дієві заходи, щодо своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи.

Зокрема, на офіційному сайті Судової влади http://court.gov.ua/assignments/ в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду» дата та місце розгляду справи вказувались одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, за умови добросовісного ставлення до виконання своїх процесуальних обов`язків ОСОБА_1 зобов`язаний був цікавитися розглядом справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Крім того, враховуючи обмежений термін розгляду справ про адмінправопорушення та визначений законом термін накладення стягнення, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правопорушника.

Разом з тим, апеляційним судом у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 та його захисника Ляшенко К.А. на доступ до правосуддя. Їм була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростовних відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

В той же час, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи та положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить скаржник у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Ляшенко К.А. строк на апеляційне оскарження постанови Фортечного районного суду м. Кропивницький від 15.10.2025.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ляшенко К.А. залишити без задоволення, а постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 15.10.2025 щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: