Провадження № 3/742/1773/25
Єдиний унікальний № 742/6330/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі судового засідання Сірій І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Прилуцького РВП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з даних протоколу не працює; проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП

за участі:

особа, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представник потерпілої Скалівенко С.Д.,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 р., близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , учинив сімейну сварку стосовно своєї падчірки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою та вдарив, чим завдав останній психологічних та фізичних страждань, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоровю ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав частково та пояснив, що у другій половині дня 12.11.2025 р. між ним та падчеркою виникла сварка, під час якої він дійсно висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Водночас категорично заперечив нанесення їй будь-яких ударів та просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Опитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 пояснила, що 12.11.2025 р. її вітчим ОСОБА_1 нецензурно до неї звертався та ударив рукою по голові. Допитана мати неповнолітньої ОСОБА_3 , хоча і не була безпосереднім очевидцем конфлікту, підтвердила періодичні конфліктні взаємовідносини між її чоловіком та донькою.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №233397 від 12.11.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_4 ; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 198447.

Відповідно до положень ч.2 ст.173-2 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає, зокрема, словесні образи, погрози, приниження, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї, а також ляпаси, стусани та штовхання.

Пояснення потерпілої неповнолітньої ОСОБА_2 є послідовними, логічними та узгоджуються між собою як у частині словесних образ і психологічного тиску, так і стосовно факту фізичного впливу у вигляді удару рукою по голові. Її свідчення отримані без будь-яких ознак нав`язаності, внутрішньо узгоджені та не містять суперечностей, що виключає можливість їхньої вигадки або перебільшення.

Показання матері неповнолітньої - ОСОБА_3 , хоча й не є очевидними доказами факту нанесення удару, підтверджують наявність тривалих конфліктних і напружених стосунків між ОСОБА_1 та потерпілою. Така характеристика сімейної атмосфери узгоджується з поведінкою кривдника та підтверджує відсутність випадковості або раптовості конфлікту.

Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП підвищений рівень відповідальності встановлено саме за вчинення домашнього насильства щодо неповнолітньої особи. Потерпіла ОСОБА_2 на момент події є неповнолітньою, а ОСОБА_1 перебуває з нею у сімейних відносинах як вітчим, що прямо підпадає під дію п.10 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Поведінка ОСОБА_1 у конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер, систематичність та інтенсивність його дій, що встановлено з пояснень потерпілої, безумовно спричинили їй емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе за віковою ознакою (неповнолітня), та як наслідок завдали психічної шкоди її здоров`ю.

Крім того, удар рукою по голові, підтверджений поясненнями потерпілої, є проявом фізичного насильства, яке відповідно до цього ж Закону включає ляпаси, стусани й інші дії насильницького характеру, що не обов`язково призводять до тілесних ушкоджень, але спричиняють фізичні страждання.

Для складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, не вимагається встановлення тяжких або тривалих наслідків - достатнім є сам факт учинення дій насильницького характеру щодо неповнолітньої особи.

Факт отримання потерпілою психічної шкоди здоров`ю, завданої діями ОСОБА_1 , спрямовані на обмеження її волевиявлення, викликали обґрунтовані побоювання за свою безпеку, що підтверджується поясненнями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 у судовому засіданні та не викликає у суду жодного сумніву.

На переконання суду, вказані обставини з урахуванням первинних пояснень потерпілої вказують на те, що останній дійсно своїми агресивними діями призвів до вчинення домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю його падчірки ОСОБА_2 .

Сукупність досліджених під час судового засідання доказів, які містяться в матеріалах справи є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Суд відхиляє твердження правопорушника про відсутність у його діях складу правопорушення як такі, що суперечать сукупності доказів, а часткове визнання вини - як спосіб уникнути відповідальності за найбільш суспільно небезпечну частину своїх дій.

Положеннями ст.23 КУпАП визначено, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутності відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП в межах мінімальної межі санкції статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.33,34,35,40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.221,268,283,321-1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот пять) грн 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов