Справа № 526/2735/25
Провадження № 3/526/729/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Заєць В.П., зацікавленої особи ОСОБА_2 , особи що склала протокол ОСОБА_3 розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відп овідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 431747 від 23.08.2025 року, ОСОБА_1 23.08.2025 о 10 годині 20 хвилин за адресою: м. Гадяч, вул. Лохвицька, 34, керував автомобілем ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме: при повороті ліворуч не переконався у безпеці, не надав перевагу у русі транспортному засобу Ауді А4, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого водій ОСОБА_2 був змушений різко змінити швидкість та напрямок руху, здійснив з`їзд, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр ний камінь, дорожній знак та опору бензоколонки, завдано матеріальних збитків, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, травмованих не має, чим порушив п. 2.3 «д», 10.1, 16.13 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Захисник, заявив клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення оскільки є сумніви, щодо винності підзахисного, які в межах строку притягнення до відповідальності неможливо вирішити. Експерт надав клопотання про надання додаткової інформації, яке неможливо виконати. Проведення відтворення не забезпечить стовідсоткового результату, щодо інформації яка необхідна експертові, а всі сумніви зараховуються на користь правопорушника. Крім того під час складання протоколу допущені порушення. Тому подальші дії пов`язані з проведенням експертизи, будуть лише зайвим затягуванням справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підтримав доводи захисника.

Зацікавлена особа не заперечувала проти закриття провадження у справі, також пояснив, що можлива частина вини особи що притягається, але відтворення для надання інформації експерту не дасть результату для стовідсоткового визначення вини. З врахуванням строку притягнення не має сенсу. Претензій не має до правопорушника.

Поліцейський, який складав матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснив, що вирішити клопотання експерта в повному обсязі не має можливості з врахуванням часу, який минув з дня вчинення.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Згідно п. 2.3 «д» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Також, п. 16.13 ПДР України визначено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, зі складеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 23.08.2025 о 10 годині 20 хвилин за адресою: м. Гадяч, вул. Лохвицька, 34, керував автомобілем ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме: при повороті ліворуч не переконався у безпеці, не надав перевагу у русі транспортному засобу Ауді А4, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого водій ОСОБА_2 був змушений різко змінити швидкість та напрямок руху, здійснив з`їзд, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр ний камінь, дорожній знак та опору бензоколонки, завдано матеріальних збитків, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, травмованих не має, чим порушив п. 2.3 «д», 10.1, 16.13 ПДР України.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.10.2025 призначено у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП судову авто технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (36007, м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 47).

До суду 03.11.2025 надійшов лист Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» про розгляд питання про узгодження проведення експертизи в строк більше, ніж 90 календарних днів, а також клопотання експерта про надання додаткових вихідних даних для проведення експертизи.

Учасники в судовому засіданні заперечували проти подальшого проведення експертизи, оскільки неможливо виконати клопотання експерта через те, що запитувану інформацію не зможе бути надано та зробити стовідсотковий висновок щодо винності особи.

В той же час, відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

КУпАП не передбачено продовження строків накладення адміністративних стягнень, у разі їх закінчення провадження у справі підлягає безумовному закриттю (без накладення адміністративного стягнення) попри встановлення судом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. У цьому випадку правопорушник не несе за свою протиправну поведінку установленої законом міри відповідальності, яка застосовується, в тому числі, з метою його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, а отже, не виконуються завдання цього Кодексу, у тому числі через незадовільну роботу державних інституцій.

В той же час, правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючи і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення. Крім того, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

При здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що кожен з учасників події відтворює обставини ДТП по-своєму, суд вважав, що дійсні обставини справи слід встановити шляхом проведення судової автотехнічної експертизи (при наявності достовірних даних), яка за характером пошкоджень може встановити траєкторію руху транспортних засобів під час події і механізм ДТП, надати відповідь на технічну спроможність показів кожного водія, але учасники пригоди відмовилися від подальшого такої експертизи. Продовження процесуальних дій, пов`язаних з проведенням експертизи, в такому разі, суперечило б принципу змагальності.

Відповідно до п. 1.13. розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145, строк проведення експертизи встановлюється керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) і не повинен перевищувати 90 календарних днів. У разі відмови органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у погодженні запропонованого розумного строку проведення експертизи матеріали справи повертаються з пропозицією призначити експертизу іншим суб`єктам судово-експертної діяльності, визначеним у статті 7 Закону України «Про судову експертизу».

КУпАП передбачає скорочену процедуру розгляду справ на відміну від КПК України. На це вказує і обмежений строк розгляду справи, лише 15 діб, і відсутність дослідження доказів як окремої стадії розгляду, при наявності обставин, що виключають провадження в справі. Також КУпАП не передбачає відкладення розгляду, витребування доказів, попередження свідків про кримінальну відповідальність та приведення їх до присяги. Так, звісно деякі елементи розгляду можливо застосовувати за аналогією з КПК України, проте, ні коли мова їде про погіршення становища особи, що притягається до відповідальності. Тобто КУпАП вимагає, що на момент розгляду справи всі докази повинні бути зібрано особою, яка має право складати протокол, а сам розгляд є фінальною частиною провадження по справі, який повинен відбуватися одномоментно. Особливо це стосується розгляду клопотань про закриття з підстав, що виключають провадження в справі. Неприпустимим є те, що протокол подається до суду без належного доказового підґрунтя, а уже в процесі суд починає збирати докази, не є особою яка має право складати протокол, та доказувати винність особи, яка притягується до відповідальності. Після чого, особа, яка має право складати протокол, збирає (доповнює) необхідні докази, які мають бути дослідженні судом, та долучає їх до протоколу.

В порушення п. 7 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, який передбачає, що уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, які були надані органом поліції за вимогою суду, було встановлено, що обставини, які відображені на цих відеозаписах, не в повній мірі відповідають обставинам, викладеним в матеріалах справи.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 р. у справі № 760/23459/17 та ін.).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Зважаючи на наведене, якість формування матеріалів протоколу є дуже важливою складовою справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи. Саме від якісно складеного протоколу про адміністративні правопорушення і залежить повне та об`єктивне з`ясування обставин події, встановлення особи правопорушника та притягнення його до відповідальності.

Стороною захисту ставиться під сумнів правильність отримання доказів, неупередженість органів, що складали протокол, достовірність ввідних даних, що були надані експерту та що пропонувались, їхня поведінка під час огляду місця події. Проте, переконливих доказів на спростування цих сумнівів у суду немає і експертиза не здатна виправити ситуацію, оскільки стосується лише порушення правил дорожнього руху при певних обставинах, а ні формальних причин допустимості доказів. І дійсно всі сумніви зараховуються на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Тобто, протокол, схеми, пояснення та інші додані до матеріалів відомості не змогли забезпечити експертові можливості надання висновку про порушення правил. Отримувати ці докази під час судового розгляду у суду немає процесуального часу і може бути прийнято сторонами як надмірну зацікавленість суду, оскільки сторони не підтримали активізації подальшого процесу.

За таких обставин, суду не надано переконливих та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в зв`язку із чим провадження у справі слід закрити на підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, провадженням закрити.

Скарга на постанову суду до Полтавського апеляційного суду може бути подано через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. Г. Черков