Номер провадження: 33/813/2139/25
Головуючий у першій інстанції Циб І. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Жовтан Олександра Володимировича (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Жовтан Олександра Володимировича на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 16жовтня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Згідно із постановою суду, 14.07.2025 року о 22:50 год. в м. Одеса, вул. Тираспольська, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним електросамокат «JET», н.з. НОМЕР_1 , потужністю 835 Вт в стані алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM-0378», під запис ПВР. Результат позитивний 0.35 ‰ проміле, з результатом згоден, чим порушив п. 2.9 ПДР.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 391880 від 14.07.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Жовтан О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі акцентується увага на тому, що ОСОБА_1 не був згодний з результатами тесту, про що повідомив поліцейського, але не заважаючи на це, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, що ставить під сумнів достовірність відомостей, викладених у протоколі. Крім того, зазначено, що відеозаписи, які були додані до матеріалів справи не містять зафіксованої згоди або незгоди з результатами огляду. Поліцейськими не було направлено та доставлено ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, тим самим позбавлено останнього права на об`єктивне спростування стану сп`яніння.

Також, в скарзі зазначається, що судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 керував електросамокатом JET, н.з НОМЕР_1 , потужністю 835 Вт, але в офіційних каталогах виробників відсутня модель електросамоката під назвою JET. Таким чином на думку захисту, органом поліції не підтверджено ані факт існування такого пристрою, ані його технічні характеристики, що унеможливлює встановлення його належності до транспортних засобів у розумінні законодавства. Отже без встановлення конкретних технічних характеристик спірного пристрою неможливо достеменно визначити, чи дійсно він є транспортним засобом у правовому розумінні та чи приводиться він у рух електродвигуном відповідної потужності, а відсутність належних доказів того, що пристрій, яким нібито керувала особа, є транспортним засобом, виключає можливість кваліфікації дій за ст. 130 КУпАП, оскільки обов`язковою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є саме керування транспортним засобом.

До того ж, в скарзі акцентується увага на тому, що матеріали справи містять суттєві порушення процедури оформлення адміністративного правопорушення, що ставлять під сумнів їхню достовірність та допустимість. Поліцейськи допустили грубі порушення у заповненні процесуальних документів, зокрема внесли недостовірні відомості, щодо факту доставлення водія на медичний огляд. Так, із наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад КНП ООМЦНЗ ООР від 14.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 нібито був направлений та доставлений до медичного закладу для проходження відповідного огляду, але разом з тим матеріали справи не містять жодних доказів фактичного проведення такого медичного огляду, зокрема відсутній Акт медичного огляду або будь-які інші документи, які б підтверджували, що огляд дійсно відбувся.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Жовтан О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею першої інстанції розглянуто повно та всебічно, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується зокрема такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №3918804 від 14.07.2025; роздруківкою з приладу Drager Alcotest 7510 за результатами огляду на місці події, результат -0,35 проміле; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими зафіксовано факт сп`яніння водія ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.07.2025 року; відеозаписом, яким зафіксовано факт керування та факт проходження ОСОБА_1 на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці; витягом ІПНП.

Апеляційний суд, вважає, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду, і його не було направлено та доставлено до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтовані, оскільки працівники поліції ознайомлювали з порядком та процедурою проходження огляду, ознайомлювали з документами, які складають та роз`яснювали право проведення огляду у медичному закладі.

Протокол в якому зафіксована суть правопорушення; чек роздруківка Drager Alcotest 7510, в якому зафіксовано результат тесту; Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння були надані ОСОБА_1 для ознайомлення та підписані ним без жодних зауважень, заперечень чи незгоди з результатами огляду, що також свідчить про його згоду з результатами проведеного тесту на місці зупинки.

Даних про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з результатом проведеного освідування на місці зупинки транспортного засобу або наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я, з матеріалів справи не вбачається.

З огляду на наведене, доводи про те, що працівники поліції не забезпечили ОСОБА_2 можливості пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оцінюю критично, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи скарги, що ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу, натомість поліцейським складено направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу, не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а ПДР, оскільки не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях останнього, оскільки як вже встановлено судом від ОСОБА_1 погодився з результатами тесту Drager Alcotest 7510.

Також, матеріали справи не містять, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 та оскарження дій працівників поліції, і таких доказів під час апеляційного розгляду не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення модель електросамокату JET в офіційних каталогах виробників відсутня і не можливо ідентифікувати його характеристики, а тому відсутні належні докази того, що пристрій яким нібито керувала особа є транспортним засобом, що виключає можливість кваліфікації дій за ст. 130 КУпАП, то ці доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки є формальними і не переконливими та не спростовують той факт, що особа керувала механічним пристроєм, призначеним для пересування дорогами.

Пункт 1.10 ПДР України передбачає, що транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому механічний транспортний засіб.

Слід зазначити, що 23.03.2023 року набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Вказаним законом внесені зміни до Закону України Про автомобільний транспорт зокрема, визначено, що:

- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;

- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Отже, фактично електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнані транспортними засобами.

В цьому контексті апеляційний суд також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22 (провадження № 61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1Статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені апеляційні доводи в цілому не спростовують наявності обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які поза розумним сумнівом підтверджуються зокрема об`єктивними доказами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Жовтан Олександра Володимирович залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов