Провадження № 3/643/3150/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Харченко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого: ФО-П, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440163 від 11.08.2025, ОСОБА_1 11.08.2025 о 10 год. 40 хв., в районі будинку № 134/16, по вул. Академіка Павлова в м. Харкові, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним за кермом, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Dacia Sandero», державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдана матеріальна шкода. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Водій ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, вину не визнав, підтримав свої письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи, та додав наступне. Він їхав по вул. Академіка Павлова в м. Харкові в бік вул. Валентинівської, оскільки збирався повернути направо на перехресті, до перехрестя залишалось метрів 50, тому він тримався правої крайньої полоси до бордюра. Раптом його «підрізала» інша машина. У його автомобіля пошкоджене переднє ліве крило та бампер, «Dacia Sandero» - праве крило. В машині ОСОБА_2 не будо дитячого крісло. Крім того, просив допитати в якості свідка ОСОБА_3 , яка перебувала у нього в автомобілі в момент ДТП. Також, просив визнати відеозапис моменту ДТП, який надав суду ОСОБА_2 , неналежним доказом, оскільки не зрозуміло джерело походження цього відео.

Водій ОСОБА_2 на розгляд справи з`явився, підтримав свої письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи, та додав наступне. Він їхав в правому ряду, увімкнув правий покажчик повороту. Удар прийшовся у праву задню сторону його автомобіля. ОСОБА_4 їхав позаду нього та вдарив його. Крім того, просив долучити до матеріалів справи відеозапис моменту ДТП. Також, просив допитати в якості свідка ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання з`явилася, підтримала свої письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи, та пояснила наступне. Вони з ОСОБА_6 знайомі. Вона з ним їхала в машині з ТЦ в правій частині дороги, інша машина їхала попереду з лівої сторони без показника повороту та почала повертати та врізалася в них.

Свідок ОСОБА_5 в судове засідання з`явилася, та пояснила наступне. ОСОБА_2 її батько. 11.08.2025 вони їхали з дачі, в крайній правій полосі та здавалося, що вони вже повернули. Вона з дитиною була позаду, панель автомобіля їй була не видна. За скільки батько увімкнув поворот, вона не звернула уваги. Дорога була знайома. Дитина «вилетіла» з сидіння, у неї був забій та гематома, вони викликали «швидку» та поїхали до лікарні. Після ДТП всі вийшли с машин та почали кричати, погрожувати один одному.

Суд визнає наданий ОСОБА_2 відеозапис, належним та допустим доказом по справі, оскільки при його перегляді в судовому засіданні встановлено, що на ньому зафіксований сам момент ДТП.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , дослідивши повно та всебічно матеріали справи, відеозапис моменту ДТП, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та даних протоколу про адміністративне правопорушення, судом досліджені наступні докази: рапорт, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, фототаблиця (додаток до протоколу огляду місця дорожньо-транпорстної пригоди від 11.08.2025), на якій зафіксовані пошкодження транспортних засобів після ДТП, відеозапис ДТП.

Інших доказів суду не надано.

Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи обставин ДТП, учасниками справи не заявлялось.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Михайлова проти України», а також положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, суд позбавлений можливості у справах даної категорії збирати докази за власною ініціативою.

Обов`язок щодо збирання доказів винуватості ОСОБА_1 покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ч. 2 ст. 251 КУпАП), а також на потерпілого (засади змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, визначені ст. 129 Конституції України; ст. 269 КУпАП).

Ураховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наданих йому доказів.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд керується принципом презумпції невинуватості та стандартом доведення «поза розумним сумнівом», згідно з якими факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене та ОСОБА_1 є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_1 .

Насамперед суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати достатнім доказом, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 , оскільки співробітник поліції, який його склав, не був безпосереднім очевидцем події ДТП. Ураховуючи наведене, протокол про адміністративне правопорушення є по суті суб`єктивною оцінкою відповідним працівником поліції тих фактичних даних, які були отримані під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, дані протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП, тобто фактично є похідними від пояснень останнього.

Судом з пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 отримані протилежні версії механізму виникнення ДТП.

З дослідженого відеозапису ДТП та фототаблиці з пошкодженнями транспортних засобів, вбачається, що ОСОБА_1 рухався у крайній правій полосі руху ближче до бордюру, ОСОБА_2 рухався також у крайній правій полосі, однак ближче до середини дороги, та під час повороту не врахував дорожню обстановку та дистанцію між своїм автомобілем та автомобілем ОСОБА_1 .

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 порушень п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з виникнення даної ДТП та закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду, через місцевий суд.

Суддя Харченко А.М.