СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/4853/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Кравченко Ю.В., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

УСТАНОВИВ:

21 травня 2025 року близько 15 год 30 хв у місті Києві на проспекті Палладіна Академіка, 16/32 у приміщенні магазину «Варус» громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснила дрібне викрадення майна шляхом крадіжки на загальну суму 289,93 грн без ПДВ, а саме: напій енергетичний «Пауер Піт Буль» 0,5 з/б вартістю 25 грн 14 коп без ПДВ, пиво екстра світле «Корона» 0,33 л з/б вартістю 55 грн 38 коп без ПДВ, горілку «Поважна Перша Гільдія» 0,7 л 40% вартістю 193 грн 32 коп без ПДВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 викликалася у судове засідання, призначене на 23 червня 2025 року, для розгляду справи.

Між тим, ОСОБА_1 , знаючи, що у Святошинському районному судді м. Києва перебуває справа про притягнення її до адміністративної відповідальності, у вказане судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

24 червня 2025 року суддя постановив піддати приводу ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 23 липня 2025 року.

17 липня 2025 року на виконання вимог постанови від заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Святошинського УП ГУНП в м. Києві Олександра Беззубенка надійшли матеріали відпрацювання щодо здійснення приводу ОСОБА_1 у судове засідання, зокрема, письмові пояснення ОСОБА_2 (батька), у яких зазначено, що ОСОБА_1 більше 1 місяця не проживає із ним, де вона наразі знаходиться невідомо, мобільного телефона із собою не має, а також рапорт старшого ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві капітана поліції Олександра Довганя, а якому зазначено, що під час виходу за адресою проживання ОСОБА_1 установити її місцезнаходження не вдалось.

24 липня 2025 року суддя постановив піддати ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 15 вересня 2025 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки не повідомила.

15 вересня 2025 року на виконання вимог постанови від заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Святошинського УП ГУНП в м. Києві Олександра Беззубенка надійшли матеріали відпрацювання щодо здійснення приводу ОСОБА_1 у судове засідання, зокрема, рапорт дільничного офіцера поліції Святошинського УП ГУНП в місті Києві капітана поліції Олександра Довганя, у якому зазначено, що ним здійснювався вихід за адресою проживання ОСОБА_1 , однак двері ніхто не відчинив.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки не повідомила.

16 вересня 2025 року суддя постановив піддати ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 15 жовтня 2025 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки не повідомила.

16 жовтня 2025 року суддя постановив піддати ОСОБА_1 приводу у судове засідання, призначене на 13 листопада 2025 року.

13 листопада 2025 року до початку судового засідання від заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Святошинського УП ГУНП в м. Києві Олександра Беззубенка надійшли матеріали відпрацювання щодо здійснення приводу ОСОБА_1 у судове засідання, зокрема, рапорт, у якому зазначено, що в ході телефонної бесіди ОСОБА_1 зобов`язалась з`явитись у судове засідання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила, що перебувала в магазині з подругою на ім`я ОСОБА_3 , яка насправді викрала товар. Перед виходом із супермаркету подруга віддала їй портфель з викраденим товаром, після чого її затримали працівники поліції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері власності.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зазначене правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Вина ОСОБА_1 у вчиненніадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №128075 від 21.05.2025;

-актом інвентаризації ТМЦ від 21.05.2025;

-заявою керівника СБ Омега Варус-515 ОСОБА_4 від 21.05.2025;

-розпискою ОСОБА_4 про передачу товарів на відповідальне зберігання від 21.05.2025;

-довідкою вартості викраденого майна від 21.05.2025;

-рапортом Святошинського УП ГУНП від 21.05.2025;

-відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського від 21.05.2025.

У справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При кваліфікації вчиненого суддя враховує вартість викраденого майна, що становить 289,93 грн.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України (далі ПК України) якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 ПК України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Ураховуючи те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3 028,00 гривень (відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024), вартість викраденого майна не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані, оскільки він таємно викрав чуже майно вартістю, що не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявні у матеріалах справи докази дозволяють стверджувати, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Доводи ОСОБА_1 суддя відхиляє, адже її версія не узгоджується з наявними у матеріалах справи доказами, зокрема протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснень ОСОБА_1 , зауважень чи заперечень щодо викладених у ньому обставин. На відеозаписі ОСОБА_1 під час складення протоколу про свою винуватість також не заявляла.

Частиною другою ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, суддя не встановив.

Зважаючи на завдання КУПАП та мету адміністративного стягнення (ст. 1 та 23 КУпАП), беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , дані про її особу, суддя доходить висновку про накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Таке стягнення суддя вважає достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.

Стаття 40-1 КУпАП передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3 028,00 гривень.

Отже, ОСОБА_1 належить сплатити судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 23, 24, 27, 33, 40-1, 51, 221, 276, 280, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя Ю.В. Кравченко