Справа № 347/2370/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Книщук Р.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №737385 від 01.11.2025р. ОСОБА_1 05.09.2022р. в с.Стопчатів по вул.Довбуша Косівського району порушив громадський спокій та порядок, а саме вчинив конфлікт та бійку з ОСОБА_2 , згідно постанови про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Боднарук В.В. вину не визнали та пояснили, що ОСОБА_1 не вчиняв дрібного хуліганства та в протоколі про адміністративне правопорушення не правильно викладена об`єктивна сторона вчиненого правопорушення, оскільки зазначено, що адміністративне правопорушення вчинено 05.09.2022р., а в постанові про закриття кримінального провадження дата вчинення зазначена 03.05.2022р. Також протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, що правопорушення ОСОБА_1 було вчинено в громадському місці, що порушує громадський порядок і спокій громадян, за що передбачена відповідальність за 173 КУпАП.

З цих підстав у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП., а тому просять провадження у справі закрити.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №737385 від 01.11.2025р. ОСОБА_1 05.09.2022р. в с.Стопчатів по вул.Довбуша Косівського району порушив громадський спокій та порядок, а саме вчинив конфлікт та бійку з ОСОБА_2 , згідно постанови про закриття кримінального провадження, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Статтею 173 КУпАП, встановлено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, що порушує громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 19 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю за винятковим цинізмом.

Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства, система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Проте, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції не зібрано достатніх і переконливих доказів наявності його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення в громадському місці, що порушує громадський порядок і спокій громадян.

Згідно протоколу від 01.11.2025р. в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом не згідний, хуліганських дій не вчиняв та вважає постанову неправдивою.

Тобто, з доданих до суду документів не можливо встановити в діях ОСОБА_1 умислу на порушення громадського порядку і спокою інших громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно ч. 3ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 02.10.2025р. вбачається, що 05.09.2022р. до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява від ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено- 03.05.2022р., однак в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 05.09.2022р. Тобто, в матеріалах справи наявні суперечності щодо дати та часу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що не співпадає з обставинами зазначеними в постанові про закриття кримінального провадження від 02.10.2025р.

В силу вимог вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вину у вчиненні правопорушення не визнала, а наявні у матеріалах справи докази не дають можливості прийти до однозначного висновку про вчинення останнім правопорушення, суд вважає, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п.1 , 283, 284, КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.М. Книщук