Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/619/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ГРИШАК А. М.
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., потерпілої ОСОБА_1 , особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2025 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді у виді 40 годин громадських робіт.

Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 , 25.08.2025 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру і економічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою принижував, залякував, що викликало у останньої побоювання за власну безпеку, кинув мопед марки Сузукі, пошкодив шолом, відламав ручку від вхідних дверей, що завдало шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, 25.08.2025 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру і фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , а саме умисно вчинив діяння психологічного та фізичного характеру погрожував фізичною розправою штовхнув, душив, що викликало в останньої побоювання за свою безпеку та безпеку сина чим була завдана шкода її психічному здоров`ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обгрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_1 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП дотримався в повній мірі.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Тобто згідно вказаної норми закону, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства. Виходячи з пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року N 2229-VIII, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №482141 від 27.08.2025 року, ОСОБА_2 , 25.08.2025 року о 19 год 20 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру і економічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою принижував, залякував, що викликало у останньої побоювання за власну безпеку, кинув мопед марки Сузукі, пошкодив шолом, відламав ручку від вхідних дверей, що завдало шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім того, 25.08.2025 року о 19 год. 20 хв. гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру і фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , а саме умисно вчинив діяння психологічного та фізичного характеру погрожував фізичною розправою штовхнув, душив що викликало в останньої побоювання за свою безпеку та безпеку сина чим була завдана шкода її психічному здоров`ю, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що не вчиняв домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 .

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, і зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №482141 від 27.08.2025 року, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; рапортом; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.08.2025 року; поясненням потерпілої ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні; формою оцінки вчинення домашнього насильства; відеозаписом з місця події; довідкою психолога ОСОБА_5 ; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №482142 від 27.08.2025 року, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; рапортом; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.08.2025 року; пояснення малолітнього ОСОБА_3 ; довідкою психолога Про інтерв`ювання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.08.2025 року.

Крім того, вина ОСОБА_2 також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_2 системно вчиняє домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно неї та дітей. 25.08.2025 року ОСОБА_2 двічі з`являвся за її місцем проживання та вчиняв домашнє насильство. Просила притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Таким, чином вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що зібрані докази по справі неналежні та недопустимі, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, який встановлений судом першої інстанції та який знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Підстави для визнання зібраних по справі доказів неналежними та недопустимими відсутні.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При призначенні ОСОБА_2 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував характер вчиненого нею правопорушення, ступінь вини, її особу, майновий стан та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт, яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)