Справа № 451/1527/25 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 33/811/1718/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сороки О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сороки Ореста Євгеновича на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000.00 (сімнадцять тисяч гривень) (стягувач Держава) на розрахунковий рахунок UA0013001, отримувач ГУК Львів/Львівська область, Код отримувача:, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету:21081300.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (стягувачем є Державна судова адміністрація) у розмірі 605,60 грн. (шістьсот п`ять грн.60 коп) на розрахунковий рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за , Банк отримувача (ГУДКСУ): Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно з постановою судді, 06.09.2025 о 17:40:00 год. по вулиці Озерна в смт. Добротвір, Шептицького району Львівської обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки BYD д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук,звужені зінниці очей які не реагують на світло). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі водій відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сорока О.Є. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, розгляд відбувся без всебічного вивчення усіх матеріалів справи.

Вказує, що підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 взагалі не було.

Зазначає, що працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 має права відмовитися від огляду, в суді зробити тести на виявлення вмісту наркотичних засобів, а тому останній вирішив скористатися таким правом.

Звертає увагу на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 готовий був пройти огляд відразу чи у місцевій лікарні у Добротворі, але працівник поліції вирішив, що їхати треба, аж у Шептицький замість наприклад ближчої Кам`янка-Бузької.

Вказує, що працівники поліції не роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Стверджує, що ОСОБА_1 після складення адмінматеріалів, отримавши правову допомогу, самостійно здав лабораторні аналізи на вміст наркотичних речовин у сечі, отримавши відповідні негативні результати.

Акцентує увагу тому, що дії, які виразилися у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідали внутрішній волі та не були спрямовані на умисне ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сороки О.Є., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445565 від 06.09.2025, де зафіксовано факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- рапортом від 06.09.2025;

- направлення на медичний огляд від 06.09.2025;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовані такі події.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 взагалі не було, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

На твердження апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.268 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги поліцією було виконано в повному обсязі, оскільки поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституцією України та ст.268 КУпАП, що підтверджено підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) та на зворотному боці цього протоколу.

Щодо посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 після складення адмінматеріалів, отримавши правову допомогу, самостійно здав лабораторні аналізи на вміст наркотичних речовин у сечі, отримавши відповідні негативні результати, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки даний результат було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності поліцейських та враховуючи, що відносно нього було складено адміністративні матеріали саме за його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є саме факт відмови від проходження медичного огляду, відтак такий доказ в сукупності із іншими доказами не спростовує факту вчинення правопорушення.

Посилання захисника адвоката Сороки О.Є. на постанову судді Львівського апеляційного суду, апеляційним судом відхиляються, з огляду на те, що положеннями КУпАП не передбачено врахування висновків апеляційних судів під час апеляційного перегляду справи.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сороки Ореста Євгеновича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк