ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4740/25

провадження № 3/0285/2189/25

19 листопада 2025 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Сусловець М. Г., у складі секретаря судового засідання Сарницької Ю. В., за участі захисника Бородіна Д. В. розглянувши матеріали, що надійшли із Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 13.11.2025 о 01 год 31 хв по вул. Козачка, 8 в с. Орепи, Звягельського району керував автомобілем Audi A4 д.н.з в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на місці зупинки проводився за допомогою приладу «Драгер», результат якого 0,24% проміле.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що він був змушений керувати автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки йому необхідно було їхати в лікарню.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факт керування ОСОБА_1 , 13.11.2025 о 01 год 31 хв автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник Ящишина Д. В. заявив клопотання про закриття провадження у справі, враховуючи те, що в останнього виникла крайня необхідність керувати автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а саме потрібно було доставити матір та батька дружини до лікарні.

Дослідивши адміністративний матеріал, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виконання цих завдань неможливе без чіткого визначення предмета доказування у даній справі, а також (у межах ст. 251 КпАП) відповідних засобів доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 389936 від 13.07.2025.

Відеозаписом, на якому відображено зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на якому зображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Чеком алкотестера драгер, результат якого 0,24% проміле.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відповідно до якого слідує, що ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

Що стосується доводів захисника про наявність у діях ОСОБА_1 крайньої необхідності, суддя зазначає наступне.

Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

В судовому засіданні захисник вказував на те, що ОСОБА_1 був вимушений керувати автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки йому потрібно було доставити до лікарні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак не надав доказів, які могли б підтвердити той факт, що крім ОСОБА_1 доставити до лікарні вказаних осіб ніхто не зміг, а також не підтвердив той факт, що вони були у небезпеці, яка могла бути усунена тільки шляхом доставлянням їх до лікарні.

Крім того, відеозаписом зафіксовано як свідок ОСОБА_5 запитує у свідка ОСОБА_4 , чому вона не сіла за кермо оскільки не вживала алкогольні напої.

Вказані обставини, виключають той факт, що дії ОСОБА_1 були вчинені в крайній необхідності.

Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства , зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність судом не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд враховує всі обставини справи в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини справи.

Суд вважає, що у даному конкретному випадку застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, для даного виду стягнення - буде достатнім та необхідним для здійснення виховного впливу на порушника та виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 ,винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: р/р UA 0006001; код ЄДРПОУ 37976485; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 21081300; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); отримувач коштів: ГУК у Житомирській обл. /Житомирська обл../ 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 , штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органи ДВС стягнуть з правопорушника подвійний розмір штрафу, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ,судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач коштів: р/р UA 0026001; ; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 22030106; отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Казначейство України (ЕАП); судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: