Апеляційне провадження № 33/824/3930/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 161331 29 жовтня 2024 року об 03 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 14/1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хода нестійка, мова не розбірлива, від проходження огляду у встановленому законом порядку на місце зупинки за допомогою алкотестера «Drager» та в лікаря-нарколога водій відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року, з`явилися особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та її захисник.

Основним доводами апеляційної скарги було те, що:

- судом не було враховано наявний відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження ТОВ «ЮАДЕНТ», як доказ, що автомобіль з 28 жовтня 2024 року по 29 жовтня 2024 року стояв без руху, а отже ОСОБА_1 не керував ним;

- рапорт, на підставі якого було винесено постанову було сфальсифіковано (оперуповноваженим зазначено, що він особисто бачив як ОСОБА_1 рухався на автомобілі, створив аварійну ситуацію, вискочив на клумбу та порошив правила ПДР), а судом не надано йому правової оцінки;

- судом першої інстанції не було враховано надання ОСОБА_1 згоди на огляд на стан алкогольного сп`яніння, яка була зафіксована на бодікамеру поліцейського патрульного поліції.

Дані доводи апелянта можуть бути прийняті апеляційний судом.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Отже, можна зробити висновок, що зазначена норма стосується саме особи, яка безпосередньо керує транспортним засобом. В даній справі, незалежно від того, чи погодилась вона пройти огляд на стан сп`яніння, чи відмовилася від нього, відповідальність настає лише у випадку фактичного керування транспортним засобом. Якщо ж особа перебувала в автомобілі, але не здійснювала керування, її дії не підпадають під склад правопорушення, передбаченого цією статтею, і відповідальність у такому разі не настає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження ТОВ «ЮАДЕНТ», на якому зафіксовано, що 29 жовтня 2024 року у період часу з 00:38 год. (момент, коли особа сідала до автомобіля) до 03:08 год. (час прибуття працівників поліції) ОСОБА_1 достеменно перебував в автомобілі, який стояв на тротуарі та не здійснював жодного руху.

Суд першої інстанції, відмовляючи у врахуванні зазначеного відеозапису, послався на його неналежну якість, вказавши, що з нього неможливо достеменно встановити марку транспортного засобу та його державний номерний знак.

Однак апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, оскільки відповідні обставини були предметом дослідження під час службового розслідування, проведеного за зверненням ОСОБА_1 до органів поліції.

Згідно з Висновком службового розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Дарницького управління поліції, затвердженим начальником Дарницького УП ГУНП у м. Києві 03 липня 2025 року, комісією поліції були досліджені надані ОСОБА_1 пояснення, відеозапис, а також рапорти та пояснення працівників поліції.

Із вказаних матеріалів убачається, що під час патрулювання працівниками поліції було виявлено автомобіль марки «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно з рапортами, працівник поліції здійснив переслідування зазначеного транспортного засобу, після чого, за його твердженням, після зупинки автомобіля за кермом перебував ОСОБА_1 .

У межах проведення службового розслідування уповноваженим органом поліції було здійснено всебічне дослідження всіх обставин події, зокрема марки транспортного засобу, його державного реєстраційного номера та особи, яка ним керувала. За результатами проведеної перевірки достеменно встановлено, що на відеозаписі зафіксовано саме громадянина ОСОБА_1 , а також відповідний транспортний засіб, який належить йому, у конкретну дату та визначений час.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що результатами службової перевірки встановлено протиправність дій окремих працівників поліції, а також недостовірність відомостей, викладених у службовому рапорті, у частині твердження про те, що транспортний засіб перебував у русі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що особу ОСОБА_1 та транспортний засіб на відеозаписі ідентифіковано належним чином, а відтак апеляційний суд має можливість самостійно надати правову оцінку як наданому відеозапису, так і матеріалам службового розслідування, якими встановлено незаконність дій працівників поліції та недостовірність викладених ними відомостей щодо наявності події адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу наведеного правила вбачається, що вказаний обов`язок встановлено виключно для особи, яка має статус водія.

Згідно з Правилами дорожнього руху України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Усі вищеперераховані визначення мають обов`язкову умову - для визнання особи водієм в розумінні ПДР транспортний засіб, під керуванням особи має перебувати в русі.

Таким чином, адміністративна відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР настає виключно за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, щодо якої встановлено факт керування нею транспортним засобом, тоді як перебування ОСОБА_1 в КТЗ без ознак руху на протязі кількох годин, що передували вимозі про проходження огляду, не утворює складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неналежним чином оцінив надані докази, що мають значення для правильного вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що спростовують обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, з урахуванням вимог ст. 62 Конституції України, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба