Справа №461/9349/25
Провадження №3/461/3272/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Кротова О.Б., з участю малолітнього потерпілого ОСОБА_1 , законних представників малолітнього потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 05.09.2025 близько 12:20 год. ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення виховання своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуваючи у СЗШ №62 м. Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, пр.-т. Свободи,16, вдарила однокласника ОСОБА_1 кріслом по голові, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суддя вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_2 підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснила, що інші батьки учнів класу, в якому навчається ОСОБА_5 також скаржаться на неналежну поведінку останньої. Просила накласти на ОСОБА_4 найсуворіше адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 просив притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Зазначив, що вона після того, як її донька вдарила його сина не вибачилася та не намагалася відшкодувати заподіяну шкоду.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей .

Заслухавши пояснення законного представника малолітнього потерпілого, дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №990894 від 13.11.2025, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 05.09.2025, в якій повідомила, що 05.09.2025 в приміщенні класу математики на третьому поверсі СЗШ №62 м. Львова однокласниця ОСОБА_5 вдарила її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (учня 6-А класу) залізним кріслом по голові. Конфлікт бачили діти класу;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.09.2025, в яких зазначила, що 05.09.2025 близько 12 год. 50 хв. на її мобільний телефон зателефонувала класний керівник її малолітнього сина ОСОБА_6 і сказала, що сина побила однокласниця. Коли прийшла до школи, побачила, що в сина йшла з носа кров. Зі слів знає, що його почала обзивати однокласниця ОСОБА_7 , а потім кинула в нього металевий стілець. Це відбулося на 3 поверсі в класі математики. Вона з сином їздили в лікарню на вул. Орлика, де останньому встановлено діагноз травма носа, набряк надбрівної ділянки справа;

- письмовими поясненнями малолітнього потерпілого ОСОБА_1 від 08.09.2025, в яких повідомив, що у п`ятницю 06 вересня після 4 уроку Єва його обзивала. Він розізлився, оскільки це було не вперше, попросив ОСОБА_8 його не обзивати, однак вона не слухалася. В подальшому він копнув її в ногу, а ОСОБА_9 вдарила його стільцем по носі, через що пішла кров з носа. Потім прийшов ОСОБА_10 та завів його до медпункту;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 05.09.2025, в яких зазначила, що вона 06 вересня після 4 уроку в кабінеті 304 разом з друзями ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) ображали ОСОБА_14 словами і просто сміялись. На перерві ОСОБА_15 розізлився та накинувся на неї ногами і руками. ОСОБА_15 не зміг її вдарити, але він кинувся на стілець та вдарився об нього. В ОСОБА_16 почала текти кров з носа, а ще він вдарився рукою;

- письмовими поясненнями учнів 6-А класу СЗШ №62 м. Львова ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відібраних в присутності законних представників;

- акт №3 про нещасний випадок, що стався із здобувачем освіти ОСОБА_1 від 09.09.2025, згідно якого на перерві ОСОБА_7 обзивала ОСОБА_21 , хлопець її копнув по нозі, а вона вдарила його кріслом по носі. Потерпілому в лікарні встановили діагноз «поверхнева травма носа, забій».

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухиленні матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення умов виховання малолітньої доньки, доведена повністю.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Враховуючи особу ОСОБА_4 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що з метою виховання правопорушниці та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Оскільки на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з неї на користь держави слід стягнути 605,60 грн судового збору.

Керуючись ст.33-35, 40-1, 184, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ольга КРОТОВА