ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1302/25 Головуючий суддя І інстанції Стригуненко В. М.
Провадження № 33/818/1369/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., при секретарі Арабаджи О.Г. за участі: захисника Харчук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Полянчука В.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою

ОСОБА_1 02 липня 1999 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як установив суд 18.04.2025 о 23.50 год за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с-ще Андріївка, по вул. Садова, 61, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «RENAULT DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, нечітка мова, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, в порушення вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Полянчук В.Б. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Постанову суду- скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Розгляд апеляційної скарги здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що про суть прийнятого рішення ОСОБА_1 дізнався 11.07.2025 року, у зв`язку із чим в цей же день подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримав відповідну копію Постанови.

З пояснень ОСОБА_1 , які підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що на питання інспектора патрульної поліції він ( ОСОБА_1 ) надав свою згоду на проходження огляду після чого інспектор патрульної поліції вимкнув відеореєстратор.

Надалі на шляху прямування до медичного закладу охорони інспектори патрульної поліції пояснили ОСОБА_1 право відмовитися від проходження огляду і що якщо він ( ОСОБА_1 ) буде чітко слідувати інструкціям інспекторів патрульної поліції то суд закриє провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно інструкцій інспекторів, ОСОБА_1 , після слова «запис» повинен на вимогу інспекторів патрульної поліції відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та написати в суді пояснення певного змісту, що ОСОБА_1 і зробив.

Вказані вище обставини прямо вказують на той факт, що працівники поліції фактично видали ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення за ч.І ст.130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за альтернативний законний варіант своєї поведінки, чим створили у ОСОБА_1 , хибне враження правомірності такої поведінки.

Тому, сторона захисту вважає, що в даному випадку суд не може визнати належним доказом пояснення ОСОБА_1 , оскільки уповноваженими посадовими особами патрульної поліції було заздалегідь роз`яснено зміст пояснень, які необхідно надати ОСОБА_1 в судовому засіданні для визнання його дій такими, що вчинені в стані крайньої необхідності та закриття провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вказані вище вимоги інструкції № 1026, оскільки примусово вимикали відереєстратори, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема: всього процесу спілкування співробітників поліції з ОСОБА_2 та всього процесу оформлення адмінстративних матеріалів.

Отже, сторона захисту вважає, що співробітники поліції сфальсифікували матеріали справи створюючи хибне враження того, що ними нібито було дотримано встановленого порядку направлення особи на огляд до закладу охорони здоров`я, хоча як було зазначено вите цього працівниками поліції дотримано не було.

Таким чином, вказані вище обставини свідчить про те, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги Інструкції №1452/735 в частині направлення ОСОБА_1 на огляд на стан в закладі охорони здоров`я, а також в черговий раз вказують на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції не було враховано вищевикладені обставини та факти, що свідчить про помилковість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Харчук О.П. який підтримав апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Посилання сторони захисту введення в оману ОСОБА_1 працівниками поліції стосовно наслідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставним та спростовується наступним.

З досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів відеозаписів, що містяться в матеріалах справи на CD-R диску, вбачається, що 18.04.2025 в комендантську годину поліцейські їхали по дорозі за автомобілем «RENAULT DUSTER» реєстраційний № НОМЕР_1 , який зупинили на узбіччі дороги. Поліцейські одразу підійшли до автомобіля, в якого ще працював двигун. На водійському місці сидів чоловік. З наданих документів було встановлено особу чоловіка, як ОСОБА_1 , якому було повідомлено причину зупинки, а саме він керував автомобілем у комендантську годину.

В ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тому поліцейський пред`явивйому вимогупройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Водій одразу погодився пройти огляд у лікарні м. Балаклія.

Натомість, коли поліцейські вже збиралися везти водія на огляд у лікарню, він передумав туди їхати, при цьому відмовившись від проходження будь-якого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі.

Вживання алкогольних напоїв заперечував.

Щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, ознайомлено з його змістом, при цьому від підпису в ньому відмовився, письмові пояснення давати не забажав.

ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Відеозаписи було здійснено за допомогою технічного засобу - портативного відеореєстратора TECSAR BDC-43-GWC, інвентарний №/23, що вбачається з протоколу та матеріалів справи.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , факту керування автомобілем він на місці зупинки не заперечував, при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я.

Відеозаписами зафіксовано дату та час, а також цілком зрозуміло, очевидно, що подія відбулася саме за тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, протилежне не доведено.

ОСОБА_1 будучи водієм мав варіанти поведінки: пройти огляд на стан сп`яніння або відмовитися від того, що за своїми юридичними наслідками прирівнюється до керування у стані сп`яніння та є самостійною підставою для адміністративної відповідальності.

Натомість водій ОСОБА_1 на власний розсуд обрав відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тим самим тоді погодився на негативні наслідки свого рішення у виді понесення адміністративної відповідальності.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що названа поведінка ОСОБА_1 була зумовлена введенням його в оману працівниками поліції є неспроможною.

Більше того, дії посадової особи (працівника патрульної поліції), що складала протокол про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому чинним законодавствомОСОБА_1 не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже з наявних матеріалах справи доказах чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій(ка) порушив п.2.5 ПДР України.

Отже апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що норми КУпАП щодо спеціального суб`єкта не мали застосовуватись, а відповідно дії інспектора в цій частині є законними.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України»

№39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_3 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Полянчука В.Б. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк н апеляційне оскарження постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційну скаргу захисника Полянчука В.Б. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін.

Суддя О.Ю. Грошева