КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Зала Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Зала Д.О. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 25.08.2025 о 00:24 годині ОСОБА_1 в м. Києві на Гостомельському шосе, в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Форд, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер», результат склав 1,05 %.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Зал Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2025 року - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. А висновки викладені в ній є такими, що суперечать фактичним обставинам та доказам у справі.

Зокрема, апелянт зазначає, що відео долучене працівниками поліції до матеріалів справи не фіксує ні зупинку транспортного засобу, ні перебування ОСОБА_1 за кермом. Автомобіль знаходився в нерухомому стані, а відтак на переконання апелянта доказів на підтвердження складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи немає.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку грубим порушенням процедури огляду на стан сп`яніння, що були предметом детального аналізу сторони захисту.

Так, о 00:47 на відеозаписі з обох боді-камер поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння. Він не заперечує, проходить такий огляд, водночас декілька разів вказує що з таким оглядом і показниками драгеру він не згоден, і що це занадто великий показник.

Після того один з поліцейських вказує, що якщо ви не згодні, то можемо проїхати в наркологію і там оформлюємо документи вже у лікаря нарколога.

На що ОСОБА_1 відповідає: «А ви так вибір і не поставили, да?».

Після цього ОСОБА_1 вказує, що в наркологію, не їдемо бо нема сенсу.

Фактично, зторона захисту вважає, що наявна ситуація, коли водія схилили до відмови їхати у лікарню, викликали у нього впевненість, що у цьому нема сенсу, оскільки за будь-яких обставин на нього складуть протокол, якщо не на місці, то в лікарні.

При цьому, звертає увагу також і на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, згідно з відеозапису з боді-камери поліцейського не вбачається, з якої підстави працівники поліції просять пройти огляд на стан сп`яніння.

Також вказує на фрагментарність відеозапису, який не є цілісним та складається лише з окремих фрагментів, що прямо суперечить нормативним вимогам до безперервної фіксації поліцейських дій та ставить під сумнів допустимість такого доказу.

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників судового провадження, зокрема сторони захисту яка підтримала апеляційні вимоги, їх пояснення та відповіді на запитання суду, частково дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги та відповіді на запитання суду, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Насамперед суд апеляційної інстанції зауважує, що на виконання низки рішень Європейського суду з прав людини, таких як: «Гайдашевський проти України» від 06 лютого 2025 року», «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, «Бантиш та інші проти України» від 06 жовтня 2022 року, «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 та інших, в яких зазначено, що незалучення до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення прокурора є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом апеляційної інстанції, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, виконання вимог Рішень ЄСПЛ та уникнення порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було вжито вичерпних заходів для забезпечення явки прокурора в судове засідання, шляхом направлення мотивованих, з посиланням на джерела права, листів на їх офіційну електронну адресу (а.с. 49-52).

Однак, до суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився.

До Київського апеляційного суду у даній справі надійшов лист Оболонської окружної прокуратури за вх. № 141442 від 05.11.2025 року (а.с. 55-56), в якому прокуратура з врахуванням ст. 250 КУпАП, зазначила, що не передбачена обов`язкова участь прокурора у розгляді судом справ за ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак просять розглянути дану справу за їх відсутності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції спростовує довід прокурора про необов`язкову участь в судовому засіданні прокурора в справах даної категорії виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 250 КУпАП , прокурор, заступник прокурора здійснюючи нагляд за додержанням та правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення має право: …, брати участь у розгляді справи, що цілком кореспондується з правовою позицією, викладеною в Рішенні ЄСПЛ від 20.09.2016 «Карелін проти росії», де про це чітко зазначається. Таким чином, маючи повноваження приймати участь в судових засіданнях, а також обов`язок, який покладається вищезазначеною низкою Рішень ЄСПЛ, прокурор в судове засідання не з`явився.

Водночас, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які процесуальні можливості щодо заходів впливу у разі неявки прокурора в справах про адміністративні правопорушення і таким чином, приймаючи до уваги всі вжиті законні заходи щодо виклику прокурора, а також той факт, що суд апеляційної інстанції не збирав нових доказів, а розглядав апеляційну справу на підставі наявних матеріалів, не можна стверджувати, що під час апеляційного перегляду, суд перебирав на себе не притаманні функції, а саме сторони обвинувачення.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 433329 від 25 серпня 2025 року (а.с.1), підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: результатами проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів (а.с.4), поясненнями (а.с.5), ДВД-диском з відеозаписами події з камер поліцейських (а.с.9), та іншими матеріалами.

Погоджуюсь із зазначеними висновками судді, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено в ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як це прямо передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Крім того, як передбачено пунктами 7, 10 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 Інструкції). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Враховуючи вимоги вищенаведених нормативних актів, а також обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також щодо винесення оскаржуваної постанови з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Під час дослідження судом апеляційної інстанції долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських було встановлено, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що останній відповів: - «Якщо потрібно, то буду!». Потім поліцейськими було роз`яснено права та обов`язки щодо даного огляду. Після проходження огляду на стан сп`яніння, результат приладу показав 1,05 проміле. ОСОБА_1 , спочатку висловив незгоду з даним результатом, однак на пропозицію пройти повторний огляд у медичному закладі відмовився, зазначивши, що: - «немає сенсу їхати», тому згодний з результатом. На відеозаписі зафіксовані всі обставини справи, що узгоджуються з фабулою протоколу про адміністративне правопорушення та підтверджують інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення.

Доводи апеляційної скарги в частині не погодження з результатом приладу Драгер суд вважає необґрунтованими, оскільки такі твердження захисника повністю спростовуються даним відеозаписом, зі змісту якого відповідно встановлено, що після проходження огляду на місці зупинки, ОСОБА_1 спочатку не погодився з результатом приладу зазначивши, що на його думку це «надто багато», однак на пропозицію проїхати до лікаря нарколога для повторного огляду на стан сп`яніння, останній вказав, що: - «немає сенсу їхати». Крім того, ОСОБА_1 у власноруч написаних письмових поясненнях (а.с.5) зазначив, що на блокпосту був зупинений Національною гвардією України. Знаходився в стані алкогольного сп`яніння, випив одну пляшку пива напередодні. З показниками приладу не згоден, однак визнає свою провину.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, зокрема про те, що відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки він не є безперервним, а сам запис здійснений з грубим порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, то судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, було проведено без дотримання вимог, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкцією від 09.11.2015 № 1452/735, а оформлені за його результатами документи були складені з істотними порушеннями або не відповідали вимогам закону.

Відтак, інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зала Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 756/14530/25

Апеляційне провадження № 33/824/5279/2025

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Родіонов С.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.