Справа № 136/1003/25
провадження №3/136/325/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Козаченко А.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Вдовиченка В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності

за ч. 4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333248 від 17.05.2025 зазначено, що 17.05.2025 о 12 год. 30 хв. в м. Липовець по вул. Василя Липківського, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 вживав алкоголь (коньяк) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Результат проба позитивна 2,11 ‰, тест 3270. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 є Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333225 від 17.05.2025 - 17.05.2025 о 12 год. 30 хв. в м. Липовець по вул. Василя Липківського, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Ford Focus НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.13.1 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №333231 від 17.05.2025 слідує, що 17.05.2025 о 12 год. 30 хв. в м. Липовець по вул. Василя Липківського, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв ДТП, а саме здійснив наїзд на припаркований автомобіль Ford Focus НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суддя приходить до висновку про доцільність об`єднання даних справ в одне провадження, а також присвоєння Єдиного унікального номеру судової справи №136/1003/25 (провадження № 3/136/325/25).

В судовому засіданні захисник Вдовиченко В.І., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив суд про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, мотивуючи тим, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП, адже автомобілем у той день керувала інша особа, а саме ОСОБА_2 , який може підтвердити даний факт у судовому засіданні. Разом із цим матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , крім пояснень самої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, який оговорив себе, щоб вигородити свого товариша, не усвідомлюючи суровість адміністративного стягнення за вказані правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав у повному обсязі, суду пояснив наступне. Він проходив військову службу в лавах ЗСУ, є учасником бойових дій, має важкі поранення, отриманні при виконанні бойових завдань, внаслідок чого є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни. 17.05.2025, зранку, після 09.00 години до нього зайшов його давній товариш ОСОБА_2 та попросив на однин день в користування належний йому автомобіль Toyota державний номерний знак НОМЕР_1 , пояснивши, що його власний автомобіль зламався. ОСОБА_2 проходить службу у ЗСУ, має поранення та в даний час оформлює документи на інвалідність. Він погодився. Хитрий сів за кермо автомобіля, підвіз його в центр міста на ринкову площу в кафе, а сам поїхав по своїх справах. У кафе він зустрічався зі своїми бойовими побратимами щоб пом`янути полеглих на війні товаришів та вживав спиртні напої. Через деякий час до кафе зайшов ОСОБА_2 та повідомив, що коли він їхав з центру міста по вулиці В.Липківського біля прокуратури, не впорався з керуванням на слизькій дорозі та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки Форд, та пошкодив обидва автомобілі. Водія автомобіля Форд на місці не було, тому він, злякавшись відповідальності за вчинене ДТП, покинув місце пригоди та загнав автомобіль на ремонт до знайомого майстра ОСОБА_3 . Крім того він не хотів створювати проблеми керівництву військової частини, де він проходить службу, адже його відпустили додому на декілька днів для вирішення питань з медичними документами без оформлення відповідних документів на відпустку у зв`язку з браком людей у зоні бойових дій. Враховуючи зазначене ОСОБА_1 на прохання побратима ОСОБА_2 вирішив взяти на себе відповідальність за вчинене останнім ДТП. ОСОБА_2 зазначив, що відшкодує заподіяні збитки, після чого пішов додому. Приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_1 пішов до місця ДТП, щоб зустрітися з власником пошкодженого автомобіля та вирішити питання з приводу відшкодування збитків. Прийшовши до місця ДТП він виявив пошкоджений автомобіль, втім біля нього нікого не було. Він почав ходити по прилеглих будинках та шукав власника, втім нікого не знайшов та повернувся до кафе, де продовжив вживати спиртне. Через деякий час він знову повернувся до місця ДТП, де зустрів жінку власницю автомобіля та запропонував їй відшкодувати спричинені збитки, вказавши, що саме він причетний до вчинення ДТП. Втім жінка відмовилася та повідомила, що вже викликала працівників поліції. Прибувши на місце ДТП працівники поліції склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП. Протоколи відносно нього були складені лише з його слів, адже він, вигороджуючи побратима вказав, що саме він вчинив ДТП, хоча не мав жодного відношення до нього. При складанні адміністративних матеріалів, він не знав про суворість покарання за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами. Втім, усвідомивши такі наслідки він вирішив надати суду правдиві покази, адже він є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни і позбавлення права керування транспортним засобом призведе до неможливості вирішення будь-яких життєвих потреб, зокрема відвідування лікувальних закладів, придбання продуктів харчування, ліків. Про свої наміри він повідомив ОСОБА_2 , який підтримав його наміри та погодився дати у суді правдиві покази щодо дійсних обставин вчинення ДТП і нести передбачену законом відповідальність за вчинені правопорушення. Крім того, вказані обставини може підтвердити і ОСОБА_3 до якого автомобіль на ремонт після ДТП ставив саме ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 підтвердив покази ОСОБА_1 та пояснив суду, що він проходить службу в лавах ЗСУ, є учасником бойових дій, має важкі поранення та контузії і на даний час оформлює медичні документи на інвалідність. 17.05.2020 він сам попросив, щоб ОСОБА_1 взяв вину на себе, тому що не хотів підставляти своє керівництво, яке його відпустило під чесне слово без оформлення будь-яких документів про надання відпустки у зв`язку з критичною нестачею військовослужбовців в зоні бойових дій. ОСОБА_2 усно відпросився на три дні для оформлення медичних документів. Прийшов додому, він не зміг завести свій автомобіль, а йому треба було їхати до лікарні. Тому він зранку пішов до ОСОБА_1 та попросив в нього автомобіль, на що останній погодився. Спочатку він відвіз ОСОБА_1 до товаришів на ринкову площу, а потім поїхав по своїх справах. Їдучи від ринкової площі на заокругленій дорозі він не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем Форд, який стояв. При цьому він злякався, що в разі втручання працівників поліції, це стане відомо його керівництву, в той же час він не хотів створювати їм проблеми, тому що він відпросився усно і не оформляв свою відсутність у військовій частині. Надалі, злякавшись, він відразу поїхав з місця ДТП, поставив машину на СТО до майстра ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_2 розказав все ОСОБА_1 . В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та сказав, що за вчинене ним правопорушення його можуть позбавити права керування і попросив дати правдиві покази в суді. Усвідомивши свою вину, неправомірність своєї поведінки, ОСОБА_2 вирішив дати правдиві покази та нести відповідальність відповідно до закону.

Також у судове засідання викликався свідок ОСОБА_3 , втім забезпечити його явку не виявилось можливим, в зв`язку з тривалим лікуванням після перенесеного інсульту.

Суд, вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Згідно зі ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Нормами ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки

Згідно п. 2.10 є ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно п. 2.10 а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється із суворим додержанням законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. В силу вимог ст. 256 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на диспозицію ч.4 ст.130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, за якою обвинувачується ОСОБА_1 зі сторони особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративні правопорушення, слід було надати суду належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. А саме, що ОСОБА_1 будучи особою, що керує транспортним засобом, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишив місце ДТП та вжив алкогольні напої.

Суд зауважує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

На підтвердження обставин, вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та наявності у діях складу адміністративних правопорушень, особа уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення надала суду:

- протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №333248 від 17.05.2025, серії ЕПР1 №333225 від 17.05.2025 та серії ЕПР1 №333231 від 17.05.2025, у яких викладені вищевказані обставини;

- рапорти співробітника поліції від 17.05.2025 про отримання повідомлення про ДТП;

- схему місця ДТП від 17.05.2025, де зафіксовано дорожню обстановку та наявність лише одного автомобіля Ford державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.05.2025.

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 6810. Результат проба позитивна 2,11 ‰. Проводилась відеофіксація на бодікамеру №800423;

- роздруківку з приладу Alcotest Drager 6810. Результат проба позитивна 2,11 ‰;

- письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_4 , яка зазначила про пошкодження свого автомобіля, втім очевидцем даних подій вона не була;

- світлини з місця вчинення ДТП, де зафіксовані пошкодження автомобіля Форд;

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, де було зафіксовано процес складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП. Втім факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 зафіксовано не було.

Вивчивши вказані матеріали судом встановлено, що вони не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем. Сам факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння на місці ДТП не може свідчити про здійснення руху та керування нею транспортним засобом, оскільки до матеріалів справи не долучено будь-яких інших доказів на підтвердження цього. На відеозаписі та інших матеріалах справи не задокументовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності заперечує цей факт, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що саме він керував автомобілем та вчинив ДТП, після чого покинув місце пригоди. Вказані пояснення спростовують обставини наведені у протоколах про адміністративні правопорушення та долучених до них матеріалах. Таким чином, матеріали про адміністративні правопорушення були складені лише на основі пояснень ОСОБА_1 , які в подальшому були спростовані в ході судового розгляду та не підтверджені будь-якими іншими доказами.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, будь-яких об`єктивних доказів, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суду не надано. Сам же факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на місці пригоди після ДТП, який не заперечується особою, що притягується до адміністративної відповідальності, не може свідчити про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачень ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП.

Зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, які ставляться у вину особі, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП.

Таким чином, дослідивши усі матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП.

В силу вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122-4, 124, ч. 4 ст. 130, 245, 247, 251, 265, 283, 284, 194 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження матеріали справ про адміністративні правопорушення за номерами №136/1003/25 (провадження №3/136/325/25), №136/1005/25 (провадження №3/136/326/25) та №136/1007/25 (провадження №3/136/327/25) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та присвоїти єдиний унікальний номер судової справи №136/1003/25 (провадження №3/136/325/25).

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді в справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2025.

Суддя О.Д. Іванець