ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний 317/2642/25 Головуючий в 1 інст. Нікітін В.В.
Провадження №33/807/863/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Михайлова Д.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Михайлова Д.О. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 25 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Посвідчення водія НОМЕР_1 від 10.08.1999, РНОКПП НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 21 травня 2025 року о 22 год. 30 хв., ОСОБА_1 в Запорізькій області, Запорізькому районі, с. Лежине, вул. Центральна, буд.50 керував т/з NISSAN PRIMERA д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Михайлов Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає її незаконною, необґрунтованою такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування наведеного зазначив про порушення судом вимог ст. 245, 251, 252, 280, 287 КУпАП, а тому вважає оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

12 серпня 2025 року адвокат Михайлов Д.О. звернувся до апеляційного суду з уточненою апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом першої інстанції фактично проігноровано обставини, наведені стороною захисту в своїх клопотаннях, не надано належної оцінки доводом захисника.

Вказує, що примірник протоколу, наданий до суду, має час складання 01:05 год. 22 травня 2025 року, тоді як відповідно до відеозапису події час складання протоколу відбувся приблизно з 23 год. 15 хв. до 23 год. 26 хв. При цьому копія протоколу, яка надана ОСОБА_1 містить відомості, які узгоджуються з відеозаписом події. Отже, протокол, який міститься в матеріалах справи, не можна вважати таким, що складений відповідно до вимог закону, оскільки був складений у відсутність ОСОБА_1 .

Крім того зазначив, що рапорт працівника поліції також має розбіжності із протоколом, врученим ОСОБА_1 .

Наголошує, що судом залишено поза увагою те, що матеріали справи містять відеозаписи, переглядом яких було встановлено порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Просить постанову скасувати і провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника адвоката Михайлова Д.О., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Під час апеляційного перегляду справи адвокат Михайлов Д.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Михайлова Д.О., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №337878 від 22 травня 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Алкотест Драгер 0412, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 10);

- направленням на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Від проходження медичного огляду, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 11);

- відеозаписом події (а.с. 14).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Так, відеозаписом події зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за порушення п.п. 19.1 ПДР України, у водія наявні виражені візуальні ознаки сп`яніння. Слідує оголошення поліцейським виявлених у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, відмова водія від проходження запропонованого огляду. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова водія від проходження медичного огляду. Попередження ОСОБА_1 про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Таким чином, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду у встановленому законодавством порядку.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, працівниками поліції було в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані відеозаписом факти наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

Посилання апелянта на те, що протокол складений з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема за відсутністю ОСОБА_1 , а рапорт працівника поліції має розбіжності із протоколом врученим ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Так, матеріали справи та відеозапис події засвідчує, що ОСОБА_1 був присутнім під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від отримання його копії - відмовився.

Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в ньому зазначено місце складання; місце і дата вчинення правопорушення; суть правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; підпис особи, яка склала протокол; позначка про те, що особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підпису відмовився.

Слід зазначити, що долучена стороною захисту до уточненої апеляційної скарги копія протоколу серії ЕПР1 № 337803, який складений відносно ОСОБА_2 , що засвідчує фабула даного протоколу, не має жодного відношення до обставин події, які викладені в протоколі серії ЕПР1 № 337878 відносно ОСОБА_1 , а тому до уваги апеляційним судом не приймаються.

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення водієм адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

На аргументи сторони захисту, що час складання протоколу не узгоджуються із часом відеозапису події слід зазначити, що відеозапис наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу та узгоджуються з іншими доказами в справі.

Крім того, такі розбіжності зазначення часу складання в протоколі про адміністративне правопорушення та часу відеозапису події являють собою суто технічну помилку та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про встановлення порушень в діях ОСОБА_1 та ухвалення по суті правильного рішення.

Сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 та їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Михайлова Дмитра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 25 червня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/2642/25