Номер провадження 23-з/816/230/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми ЛИТОВЧЕНКА О. В. щодо направлення справи на розгляд іншого суду,

установив:

13.11.2025 до Сумського апеляційного суду надійшло подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченка О. В. щодо направлення справи про адміністративне правопорушення № 592/15365/25 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд іншого суду в межах територіальної юрисдикції апеляційного суду, яке обґрунтоване тим, що місцем вчинення вказаного правопорушення є м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, що територіально непідсудне цьому суду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вказане вище подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про зміну підсудності по справам про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що діє аналогія закону, а в даному випадку слід керуватися нормами КПК.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про зміну підсудності у справах про адміністративні правопорушення. При цьому законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України (ч. 1 ст. 2 КУпАП) і особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч. 1 ст. 8 КУпАП). Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП), а протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 257 КУпАП).

Будь-якої альтернативної територіальної підсудності КУпАП не передбачає.

Разом з тим, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України (далі КСУ) у п. 3.4 і 3.6 свого Рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

ЄСПЛ і КСУ за певних умов поширили певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто поширили стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

Таким чином, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності протоколу про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, а також ст. 34 згідно якої провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил підсудності, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції.

З подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у м. Суми на вул. Г. Кондратьєва, що територіально відноситься до підсудності Зарічного районного суду м. Суми.

На підставі викладеного, враховуючи те, що місце вчинення правопорушення знаходиться під юрисдикцією Зарічного районного суду м. Суми, то справу відносно ОСОБА_1 необхідно направити із Ковпаківського районного суду м. Суми до Зарічного районного суду м. Суми в межах територіальної юрисдикції Сумського апеляційного суду, задовольнивши таким чином подання голови місцевого суду.

Керуючись ст. 276, 294 КУпАП,-

постановив:

Подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми ЛИТОВЧЕНКА О. В. задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 592/15365/25 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП направити із Ковпаківського районного суду м. Суми до Зарічного районного суду м. Суми для її судового розгляду.

Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов