Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2468/24 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Номер провадження №33/4805/483/25
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М. розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 березня 2025 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 12.12.2024 о 15 год 48 хв в м. Радомишль по вул. Корольова, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, вказав, що при оформленні адміністративних матеріалів та направленні їх до суду було допущено ряд суттєвих порушень. У протоколі не вказано паспортні дані, ідентифікуючу інформацію про особу правопорушника, належність транспортного засобу. Протокол є некоректним, оскільки не містить певного твердження про вчинення ним будь-якого з діянь, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП. Звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ним транспортним засобом. Судом залишений без юридичної оцінки той факт, що за кермом транспортного засобу була його дружина, оскільки він позбавлений права керування. Також вказав, що до матеріалів справи не долучена постанова, якою він притягувався до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає притягнення за повторне вчинення правопорушення.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, учасники справи в черговий раз до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Слід зазначити, що від ОСОБА_1 та його захисника Бойка В.В. систематично надходили клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 20.08.2025, 11.09.2025, 13.11.2025 з різних підстав. Так, 20.08.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою про необхідність скористатися правовою допомогою адвоката Мозгового В.В.; 11.09.2025 адвокат Бойко В.В. просив допустити його до участі у справі в якості захисника та відкласти судовий розгляд у зв`язку з перебуванням у відпустці; 13.11.2025 захисник Бойко В.В. звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Водночас долучена адвокатом Бойком В.В. довідка про відвідування останнім 13.11.2025 лікаря не містить вихідних реквізитів (дати та номера реєстрації) КНП «ЦПМСД» Радомишльської міської ради та не підтверджує об`єктивної неможливості участі адвоката у судовому засіданні. Тому зазначений документ не може бути визнаний належним та допустимим доказом поважності причин неявки захисника. ОСОБА_1 про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав.

За таких обставин, з метою недопущення подальшого затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк, встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, як особи, яка протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, - є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194906 від 12.12.2024, згідно якого ОСОБА_1 12.12.2024 о 15 год 48 хв в м. Радомишль по вул. Корольова, 2, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.13); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2024 (а.с.18); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (а.с.19); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 12.12.2024 (а.с.20); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3650685 від 12.12.2024, якою на ОСОБА_1 накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.2,17); довідкою про повторність вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП протягом року (а.с.21); відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля (а.с.25).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом фіксації обставин події, з якого вбачається, що під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених працівниками поліції процесуальних документів - недопустимими доказами, працівниками поліції не допущено.

З відеозапису вбачається, що у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння, останньому запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, проте виконати законну вимогу працівника поліції водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР. Останнього ознайомлено зі складеними відносно нього протоколом та іншими процесуальними документами, які він підписав без зауважень. Водія відсторонено від керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 про недоведеність факту керування ним транспортним засобом є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами. ОСОБА_1 особисто підписав постанову про порушення ним ПДР, яке відбулося під час керування транспортним засобом, будь-яких заперечень щодо таких обставин у протоколі та під час спілкування з працівниками поліції не зазначав. Твердження ОСОБА_1 про те, що за кермом транспортного засобу перебувала його дружина спростовуються відеозаписом, на якому, як правильно зауважив суд першої інстанції, будь-яких інших осіб не зафіксовано. Відповідні твердження оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено ним повторно протягом року, про що наголосив працівник поліції під час ознайомлення водія з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відсутність у матеріалах справи судового рішення про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не спростовує правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.130 КУпАП. Обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2024 у справі №752/2493/24 та вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно протягом року підтверджуються відповідною довідкою (а.с.21), яка є належним доказом у справі та не спростована останнім.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич