Номер провадження: 33/813/2006/25
Номер справи місцевого суду: 496/4359/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності захисника Гнатюка Д.В. та потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Приміча Д.В., в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2025 стосовно:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новгород-Сіверський Чернігівської обл., громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 12.09.2024 о 10:30 год перебуваючи по автодорозі Одеса-Рені 12 км 120 м водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався у безпеці руху та не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 в наслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом БМВ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду водія ліворуч у тому ж напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Приміч Д.В. зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального прав, оскільки:

- призначене стягнення є надмірним, а відповідно до пояснень, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_2 здійснював поворот ліворуч в дозволеному місці, при цьому мотоцикл БМВ під керуванням ОСОБА_1 рухався по смузі зустрічного руху в попутному напрямку в місці де обгін заборонено, адже на даному відрізку дорога має по одній полосі руху в кожному напрямку та наявна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія), яка була преривчастою у місці вчинення ОСОБА_2 повороту в зоні, яка дозволяє поворот ліворуч для заїзду на АЗС;

- на схемі ДТП та на місці взагалі відсутній знак 3.23, який забороняє поворот ліворуч, при цьому смуга розділу проїзних частин у місці повороту є прерваною, тобто такою, що дозволяє маневр повороту;

- наявність знаку 3.23 особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення та судом була встановлена на підставі пояснень ОСОБА_1 , наведених в постанові про закриття кримінального провадження;

- ОСОБА_2 є військовим пенсіонером, дисциплінований, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його позитивну характеристику та добропорядну поведінку у повсякденному житті. Після вчинення ДТП він не покинув місце пригоди, співпрацював з працівниками поліції та надав усі необхідні пояснення щодо ДТП, в якій не було спричинено тяжких наслідків учасникам.

За таких обставин, захисник Приміч Д.В. просить змінити оскаржувану постанову в частині накладення стягнення, наклавши на ОСОБА_2 штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Окрім того, захисник Приміч Д.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки її копія не направлялась належним чином ОСОБА_2 та його захиснику, а з її повним текстом він ознайомився в ЄДРСР лише 15.08.2025.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник Гнатюк Д.В. підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, подані захисником Примічем Д.В. та просив їх задовольнити, натомість потерпілий ОСОБА_1 частково заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, однак не заперечував щодо поновлення строку на апеляційне оскарження. Водночас, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, при цьому захисник та потерпілий не заперечували щодо розгляду справи за його відсутністю, з огляду на що апеляційний суд вирішив провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання захисника Приміча Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, а також ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Надаючи оцінку доводам клопотання захисника Приміча Д.В. щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає таке.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. theUnitedKingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Частини 1 та 3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачають, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

При цьому, чинний КУпАП не передбачає чіткого нормативного регулювання порядку прийняття рішення за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ої інстанції у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи зазначену вище прогалину в нормативному регулюванні, в даному випадку апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі аналогії закону, застосувати норми найближчої галузі процесуального права, яка регулює подібні суспільні відносини кримінального процесуального права.

Стаття 21 КПК України закріплює одну із основних засад судочинства доступ до правосуддя, відповідно до ч. 1 якої кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Положення ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова прийнята 30.07.2025 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника. В автоматизовану систему документообігу суду Д3 вказана постанова була внесена 14.08.2025, про що свідчить штрихкод, який міститься на тексті постанови, при цьому доказів направлення копії постанови ОСОБА_2 або його захиснику матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу на постанову суду захисник Приміч Д.В. направив засобами поштового зв`язку 19.08.2025, що підтверджується конвертом.

Апеляційний суд приймає до уваги правову позицію викладену у постанові в Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, відповідно до якої у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами постановленого рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ст. 117 КПК України.

Водночас, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 було сформульовано юридичну позицію, за якою законодавчо визначений механізм реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя; обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи.

Враховуючи вище наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення/отримання копії оскаржуваної постанови апелянтом, а наведені ним обставини підтверджуються матеріалами справи, з метою реалізації права на доступ до суду, гарантованого чинним законодавством та Конвенцією про захист прав людини та її основоположних свобод, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для задоволення клопотання захисника Приміча Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови як пропущеного із поважних причин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За обставинами цієї справи 12.09.2024 о 10:30 год перебуваючи по автодорозі Одеса-Рені 12 км 120 м водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався у безпеці руху та не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 в наслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом БМВ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду водія ліворуч у тому ж напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За фактом цієї події 13.09.2024 були внесені відомості до ЄРДР за № 0000636 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Однак, згодом, 27.06.2025 постановою ст. слідчого зазначене кримінальне провадження було закрите та матеріали направлені до уповноваженого органу для проведення додаткової перевірки та вирішення питання притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» розділу 33 ПДР.

В подальшому, 03.07.2025 стосовно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення вимог ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) в зв`язку з порушенням ним вимог дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» розділу 33 ПДР, що підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 380105 від 03.07.2025, в якому наведені обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; постановою про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 від 27.06.2025; протоколом огляду місця ДТП від 12.09.2024; схемою до протоколу огляду місця ДТП від 12.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 11.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 07.03.2025; висновком експерта № 24-5177 судової транспортно-трасологічної експертизи від 18.09.2024; висновком експерта №1355-34-25 судової автотехнічної експертизи від 03.06.2025.

Однак, як слушно зазначав апелянт, відомості про встановлений дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» відсутні на схемі ДТП. Крім того, захисник зауважив, що інші матеріали, які надійшли до суду для розгляду разом з протоколом, так само не відображають відповідну інформацію, окрім постанови про закриття к/п, в яку були внесені ці відомості зі слів водія ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що на відстані 86,5 метрів перед ділянкою автодороги Одеса-Рені 12 км 120 м, на якій сталась ДТП, на правому узбіччі автодороги встановлений знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» розділу 33 ПДР. При цьому, апеляційний суд зауважує, що в поясненнях потерпілого ОСОБА_1 не зазначена точна відстань від знаку до ділянки дороги, де сталася ДТП, що може свідчити про те, що уповноважений орган при огляді місця події встановив наявність цього знаку та здійснив необхідні виміри.

Водночас, в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 надав Схему організації дорожнього руху на ділянці автодороги М 15 Одеса-Рені 12 км+500, направлену у відповідь на запит адвоката Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській обл.. Відповідно до вказаної Схеми на відповідній ділянці автодороги встановлений дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» .

Окрім того, в судовому засіданні захисник ОСОБА_3 визнав вказані обставини щодо наявності на ділянці автодороги знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонений», вимоги якого не були виконані водієм ОСОБА_2 , однак просив змінити оскаржувану постанову в частині накладення стягнення на ОСОБА_2 та накласти на нього штраф, замість позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції та констатує наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду 1-ої інстанції в частині накладення стягнення на водія ОСОБА_2 з таких підстав.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає альтернативні стягнення за вчинене порушення, зокрема або штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до 1 року.

Відтак, якщо санкція статті передбачає альтернативні стягнення, суб`єкт, уповноважений на накладення стягнення зобов`язаний належним чином вмотивувати своє рішення обираючи відповідний вид стягнення.

За обставинами цієї справи, суд 1-ої інстанції, позбавляючи водія ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців виходив з того, що порушення, допущені водієм, є грубими, пов`язаними з не дотриманням елементарних вимог Правил дорожнього руху, а саме ОСОБА_2 не переконався у безпеці руху та не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 в наслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом, який рухався по заді водія ліворуч у тому ж напрямку, чим порушив п. 10.1.ПДР - ін. порушення ПДР, порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху; п. 10.4.ПДР - ін. порушення ПДР, порушення правил повороту праворуч та ліворуч, п.2.3.б.ПДР Поруш., стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, техн., п.8.4.в. ПДР - Порушення вимог заборонних знаків.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, варто звернути увагу на те, що відповідно до матеріалів слідчого експерименту за участі ОСОБА_2 , його авто до ДТП розташовувалось на правій смузі для руху в напрямку м. Одеси на відстані 0,8 метрів від лівого переднього колеса та 1,45 метрів лівого заднього колеса до лінії дорожньої розмітки 1.6 ПДР, тобто в тому місці де в подальшому сталася ДТП.

При цьому, відповідно до матеріалів слідчого експерименту за участі ОСОБА_1 , до ДТП його мотоцикл рухався прямолінійно правій смузі для руху т/з на відстані 0,6 метрів від коліс мотоцикла до лінії дорожньої розмітки 1.6 ПДР, тобто в тому місці де в подальшому сталася ДТП. Водночас, маневр повороту ліворуч авто «Peugeot», яким керував ОСОБА_2 , став виконувати коли розташовувався на відстані 0,3 метрів від осі передніх коліс до початку лінії дорожньої розмітки 1.6 ПДР.

При цьому, відповідно до схеми місця ДТП ширина правої та лівої смуг для руху в місці, де сталася ДТП становить 5 метрів кожна.

Вказані обставини свідчать про те, що авто водія ОСОБА_2 в момент повороту ліворуч розташовувалось не в крайньому правому положенні, а було направлене передніми колесами в напрямку дорожньої розмітки 1.6 ПДР

Окрім того, до ДТП транспортні засоби рухалися в заторі тривалий час, при цьому, водій ОСОБА_1 весь час перебування в заторі не рухався безпосередньо позаду авто водія ОСОБА_2 , а був від нього позаду за декілька машин. При цьому, відповідно до пояснень водія ОСОБА_1 він рухався в заторі, після проїзду повз нього спеціалізованого транспорту (в зв`язку з чим транспортні засоби зайняли праве положення на смузі руху) та оскільки ширина смуг в тому місці була значною, він вирішив здійснити рух прямо по правій смузі проїзної частини на відстані приблизно 20 см до суцільної лінії дорожньої розмітки.

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, не виправдовують дії водія ОСОБА_2 , який допустив порушення вимог знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» та п. 10.1. ПДР, однак свідчать про відповідну дорожню обстановку, в умовах якої сталася ДТП та, відповідно, мають бути враховані при обранні водієві ОСОБА_2 виду стягнення.

Окрім того, матеріали справи не містять відомостей щодо порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху, в тому числі грубих та систематичних, притягнення його до адміністративної відповідальності, в тому числі за порушення ПДР. При цьому, водій ОСОБА_2 не заперечив своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, на що, також, наголошували його захисники.

З врахуванням вище наведених обставин, характеру вчиненого правопорушення та особи порушника, апеляційний суд дійшов висновку, згідно якого накладення на водія ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн буде необхідним та достатнім з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З врахуванням вище викладеного, оскільки суд 1-ої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак наклав на водія занадто суворе стягнення, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі порушника, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу захисника Приміча Д.В. та змінює постанову суду в частині накладення стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Клопотання захисника Приміча Д.В., в інтересах ОСОБА_2 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Приміча Д.В., в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2025, про накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП змінити, в частині накладення стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца