КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Міняйла Я.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Міняйла Я.В. на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 23.07.2025 року о 07 год. 32 хв., керуючи вантажним автомобілем марки «НЕХ8-01БП», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений в період обмеження руху вантажних транспортних засобів до м. Києва та категорично відмовився пред`являти будь-який документ що посвідчує особу. Під час адміністративного затримання поїхав з місця зупинки, в подальшому був переслідуваний на службовому транспортному засобі, на проблискові маячки синього та червоного кольору не зупинився, після переслідування близько 20 км, залишив транспортний засіб та почав тікати в пішому порядку.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Міняйло Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року - скасувати, та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_1 - адвокат Міняйло Я.В. вказав, що судом першої інстанції не було об`єктивно враховано факт щирого розкаяння винного у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Так, відповідно до пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту , а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 р. № 14, судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст. 33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

Зазначає, що суддя Дарницького районного суду м. Києва звертає увагу на те, що захисником - адвокатом Міняйлом Я.В. дійсно було направлено на адресу суду заяву, в якій зазначено, про визнання підзахисним, ОСОБА_1 вини у скоєному адміністративному правопорушенні, проте у постанові Дарницького районного суду м. Києва суддею жодним чином не було акцентовано увагу на статті 34 КУпАП та не було об`єктивно з`ясовано можливість її застосування під час розгляду справи.

Крім того, звертає увагу, що керування транспортними засобами є основним джерелом доходу ОСОБА_1 , що дає йому право на забезпечення гідних умов життєдіяльності, що є суттєвим фактором при прийнятті остаточного рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Міняйла Я.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В судовому засіданні захисник Міняйло Я.В. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та вказав, що стороні захисту було відомо про дату та час судового розгляду 30 вересня 2025 року. Захисник вказав, що після проведення розгляду справи 30.09.2025 року, стороні захисту тривалий час не було відомо про винесену судом постанову. Ним вживалися всі можливі заходи для отримання копії постанови, що полягало у спробах зателефонувати до суду першої інстанції та відслідковуванні інформації на сайті «Судова влада», у Єдиному державному реєстрі судових рішень та в Електронному суді, проте жодна інформація про оскаржувану постанову не відображалась. Про постанову захисник дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 30 жовтня 2025 року. В особистий кабінет Електронного суду захисника та на адресу ОСОБА_1 копія постанови не надсилалась. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску стороною захисту строку на апеляційне оскарження, а тому він полягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст. 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Враховуючи, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Міняйло Я.В. оскаржує постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року лише в частині призначення місцевим судом заходу адміністративного стягнення, таким чином, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, доведеність вини ОСОБА_1 апеляційною інстанцією відповідно до положень ст. 294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, в постанові зазначив, що врахував особу правопорушника та конкретні обставини справи, внаслідок чого дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується та вважає, що судом обрано ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення без достатніх законних на те підстав, поза як суд підійшов формально до призначення правопорушнику більш суворого стягнення, не надавши при цьому відповідної оцінки всім наявним обставинам, що призвело до застосування необґрунтовано суворого адміністративного стягнення.

Як вбачається із пояснень захисника ОСОБА_1 - адвоката Міняйла Я.В., наданих ним під час апеляційного розгляду, ним було подано до суду першої інстанції заяву при визнання вини, що вказує про щире каяття ОСОБА_1 та є обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 34 КУпАП. Захисник у суді першої інстанції просив застосувати покарання у межах мінімальної санкції, проте суд дійшов висновку про необхідність застосування покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом. Захисник вказав, що матеріали справи містять обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини ОСОБА_1 та щире каяття, а тому просив задовольнити апеляційну скаргу та змінити міру покарання. Крім того, з 23.07.2024 року та протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

У матеріалах справи наявна заява про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а. с. 14), подана захисником до Дарницького районного суду м. Києва, у якій він просить за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ст. 185 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу у розмірі восьми неоподаткованих розмірів доходів громадян.

Проте, як вбачається із постанови Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року, суд достатнім чином не врахував особу порушника та обставину, яка пом`якшує відповідальність, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою прямо передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як випливає із змісту постанови, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачені ст. 35 КУпАП, судом встановлено. Натомість, встановлено обставину, що пом`якшує відповідальність, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП - щире розкаяння винного.

Санкцією ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено покарання у вигляді штрафу у розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Даних в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року до 23.07.2025 року не міститься, тому, суд належним чином не обґрунтував, чому при альтернативній санкції він наклав максимально суворе стягнення на особу, яка протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності та щодо якої наявні обставини, що пом`якшують відповідальність.

Таким чином, судом першої інстанції у винесеній ним постанові, на підставі якої було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, безпідставно застосував суворіший вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 (три) місяці, що не обґрунтовано доказами та фактичними даними, які б надали суду правові підстави застосувати такий вид адміністративного стягнення, а тому в цій частині постанову необхідно змінити, застосувавши до порушника більш м`яке та менш суворе адміністративне стягнення за вчинення правопорушення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Міняйла Я.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП - задовольнити і вважати апеляційну скаргу прийнятною.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Міняйла Я.В. - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 місяці - змінити в частині накладення адміністративного стягнення на адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 753/16774/25

Апеляційне провадження № 33/824/5467/2025

Категорія: ч. 1 ст. 122-2 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Коляденко П.Л.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.