Справа № 642/5735/25
Провадження № 3/642/1461/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2025 року, о 17-39 годині, в м. Харків, вул. Холодногріська, 18, водій ОСОБА_1 , керував т/з MAZDA CX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, правопорушення вчинене повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, стосовно якої складено протокол не з`явився.

Його захисник адвокат Санжаревський І.А. подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1.ч. ст.. 247 КУпАП. Подане клопотання обґрунтоване тим, що матеріали справи не містять відомостей щодо підстав зупинки транспортного засобу та подальші вимоги працівника патрульного поліції ОСОБА_1 виконувати був не зобов`язаний, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його винуватості за ч. 2 ст. 130 КупАП. Також вказує, що були відсутні законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівник патрульної поліції не повідомив ознаки такого сп`яніння. Вважає, що відеозапис з мобільного телефону інспектора поліції не може бути доказом по справі з урахуванням положень Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Санжаревський І.А. підтримав дане клопотання.

Суд, вислухавши учасників та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольногосп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №4455855 від 16.09.2025 зазначено про наявність у поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка В.В.. підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані адкогольного сп`яніння та вказані такі ознаки: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покрову обличчя.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП України передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В матеріалах справи наявне направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, у якому вказано, що огляд не проводився у зв`язку із відмовою.

Крім того, судом переглянуто відеозаписи, які долучено до адміністративного матеріалу.

Протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейськими за відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №4455855 від 16.09.2025, у якому зафіксовані, в тому числі і виявлені, ознаки алкогольного сп`яніння, переглянутими судом відеозаписами, які долучені до матеріалів адміністративної справи, на яких зафіксовані обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

З відеозапису з відеореєстратора вбачається, як ОСОБА_1 керує транспортним засобом MAZDA CX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , який переслідують працівники поліції. Далі зупиняється на території двору, виходить з місця сидіння водія, та до нього підходять працівники патрульної поліції та починають спілкування. З іншого відеозапису з мобільного телефону працівника патрульної поліції, який міститься на оптичному диску, вбачається, що працівники поліції на питання причини зупинки, одразу повідомляють, про наявність інформації, що даним транспортним засобом керує особа, позбавлена права керування транспортними засобами. Проте, ОСОБА_1 продовжує ставити питання щодо причини зупинки, вказує, що йому нічого не відомо про позбавлення права керування, в подальшому уникає спілкування із працівниками патрульної поліції та поступово починає відходити в сторону будинку. При цьому працівником патрульної поліції йому повідомлено що є підстави вважати що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 не реагує на пропозицію та продовжує залишати місце події. При цьому працівником патрульної поліції зазначено, що такі дії ОСОБА_1 він розцінює як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та відносно нього буде складено протокол. Однак, водій ОСОБА_1 залишив місце, уникаючи розмови з працівниками поліції, відповіді на пропозицію пройти огляд не надав, тому працівниками поліції було розцінено поведінку водія, як ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Твердження захисника про недопустимість наданого відеозапису, в якості доказу, через те, що він знятий на мобільний телефон працівника патрульної поліції, є безпідставними.

Зазначений відеозапис наданий відповідними посадовими особами та долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши відеозаписи адміністративного правопорушення, суд вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Отриманий відеозапис у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів.

Одночасно у рапорті працівника патрульної поліції зазначено. Що відеозапис велось на особистий мобільний телефон в зв`язку із тим, що службові бодікамери (471784, 4765390) розрядились.

Доводи захисника, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки знятий на мобільний телефон, не мають під собою підґрунтя, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи захисник про те, що рапорт інспектора не є доказом по справі, не приймаються до уваги.

Відповідно до постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 травня 2024 року рапорт, складений уповноваженою особою за встановленою формою, містить у собі необхідні реквізити та інформацію, яка посвідчує певні події та факти, долучається до протоколу про адміністративне правопорушення як основний доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.

Крім того, рапорт командира взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП в Харківській області не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, його винуватість підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

Незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо відсутності причини зупинки транспортного засобу, судом не приймаються, адже, відразу після зупинки транспортного засобу, працівник ПП повідомив причину зупинку, а саме, що наявна інформація, що автомобілем керує особа, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно був позбавлений права керування транспортними засобами у зв`язку із накладеним адміністартивним стягненням за ч. 1 ст. 130 КупАП, про що він був достовірно обізнаний, адже оскаржував судове рішення в апеляційному порядку.

Суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація, та інші матеріали справи є достатніми та об`єктивно підтверджують обставини, що мають значення для справи.

Кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 130 КУпАП має бути доведено факт попереднього вчинення діяння, передбаченого ч. 1 вказаної статті, протягом року до повторного вчинення аналогічного правопорушення.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2025, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Положення ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд дійшов висновку, що дії поліції відповідають вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чиіншого сп`янінняабо перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу ташвидкість реакції» в частині подяку встановлення у водія ознак сп`яніння.

Суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тим самим вчинив передбачене ч.2 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

При цьому факт відсутності проведення повної процедури фіксації відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що посилається сторона захисту, був об`єктивно зумовлений ігноруванням ОСОБА_1 пропозиції працівника патрульної поліції пройти такий огляд та залишення водієм місця зупинки транспортного засобу.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

При таких обставинах, вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є доведеною.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до змісту довідки, виданої інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Биковою К.., згідно з обліковими даними НАІС ДДАІ ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 .

Крім того, відповідно до змісту довідки, виданої інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Биковою К. транспортний засіб MAZDA CX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення траспортного засобу, оскільки суд вважає, що така міра покарання буде достатньою для виправлення особи.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

На підставі викладеногокеруючись ст. ст. 40-1, 33, ч. 2 ст. 130, 279, 280, 283,284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з положеннями ст.303 КУпАП постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У разі несплати добровільно суми штрафу в строк 15 діб з дати набрання чинності постановою, штраф стягується в двократному розмірі.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова.

Суддя О. В. Бородіна