Єдиний унікальний номер 341/1928/25
Номер провадження 3/341/355/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

установив

ОСОБА_1 вчинив ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина за наступних встановлених суддею обставин.

02.09.2025 близько 21:50 год у місті Галичі неповнолітній ОСОБА_2 , 2010 року народження, здійснив ДТП, керуючи мотоциклом без права керування цим транспортним засобом, що спричинено неналежним виконанням батьківських обов`язків, оскільки ОСОБА_1 знав про водіння сином мотоцикла.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні вищевказаного правопорушення, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, визнав, щиро покаявся. Просив суворо не карати та зобов`язався надалі належно виконувати обов`язки щодо виховання неповнолітнього сина, не допускати керування сином транспортними засобами до отримання ним водійських прав. Також, підтвердив, що йому було відомо про періодичні поїздки сина на мотоциклі, інколи він сам дозволяв синові брати транспортний засіб.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суддя виходить з такого.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приписами частини першої статті 184 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При цьому відповідно до частини третьої статті 184 КУпАП вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Своєю чергою у частині четвертій статті 184 КУпАП передбачено, що вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 № 254545 діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Проте, розглянувши справу, суддя дійшов висновку про неправильну кваліфікацію діяння особи, з огляду на таке.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що наявними належними і допустимими доказами доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 184 КУпАП. Такі дані містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 № 254545, в якому дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП;

- постанові про закриття кримінального провадження від 31.10.2025, згідно зі змістом якої дії неповнолітнього ОСОБА_2 , якому виповнилось 14 років, кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України;

- поясненнях особи під час розгляду справи про визнання вини та викладених у протоколі обставин.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявні докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Таким чином, оскільки неповнолітній ОСОБА_2 вчинив діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена саме Кримінальним кодексом України, а не КУпАП, і він не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність, то дії ОСОБА_1 слід було кваліфікувати саме за ч. 4 ст. 184 КУпАП.

Своєю чергою, оскільки відсутні дані про те, що неповнолітній ОСОБА_2 у віці чотирнадцяти років вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено саме КУпАП, то відсутні підстави для кваліфікації діяння батька ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП і притягнення його до адміністративної відповідальності саме за цією нормою КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Ураховуючи кримінально-караний характер КУпАП, про що неодноразово у своїх рішеннях вказував ЄСПЛ, суддя вважає за можливе вийти за межі висунутого поліцейськими у протоколі обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення, оскільки це покращує становище ОСОБА_1 .

Окремо звертаю увагу на те, що саме працівник поліції не виконав обов`язок, покладений на нього частиною 2 статті 251, статтями 254, 256, КУпАП, щодо складання протоколу, а, за своєю суттю, формулювання обвинувачення, збирання та надання суду належних і допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 статті 184 КУпАП.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів суддя встановив, що у діянні ОСОБА_1 , хоч і наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст. 184 КУпАП, проте суддя не вправі вийти за межі пред`явленого працівником поліції обвинувачення за ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки це погіршує становище особи.

Враховуючи вище викладене, суддя дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за частиною 1 статті 184 КУпАП, бо це покращує становище особи.

Оцінивши докази у їх сукупності та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини у діянні неповнолітнього сина, зважаючи на суспільно небезпечні наслідки ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, які полягають у спричиненні третій особі тілесного ушкодження середньої тяжкості, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 184 КУпАП, у вигляді штрафу максимального розміру. На переконання судді, таке стягнення буде справедливим, достатнім для досягнення його мети, виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також для запобігання вчинення нових правопорушень

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,0 грн.

Керуючись статтями 184, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 337 КПК України, суддя

постановив

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ