П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2025 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Веремчук О. А. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника ВП №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не притягався до адміністративної відповідальності,-

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія серії ЕПР1 № 332841 ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом у м.Сокаль на вул.Шептицького, 24 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проведення огляду на стан сп`яніння відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що не являвся водієм та не здійснював керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і те, що як не водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, 16.05.2025 року орієнтовно з 23.50 год. він знаходився біля бару «Едем», що у м.Сокаль на вул.Шептицького. У вказаному барі знаходилась його дружина за якою він приїхав зі своїм товаришем.

Близько 23.55 год. його дружина вийшла з ищевказаного закладу та сіла на пасажирське сидіння, він сидів на сидінні водія, його товариш відійшов та з кимось розмовляв. Близько 00.10 год. 17.05.2025 року до автомобіля в якому він знаходився з дружиною, під`їхав та зупинився службовий автомобіль поліції. З автомобіля вийшов працівник поліції, який попросив у нього документи та запропонував вийти з автомобіля і відчинити багажник для поверхневого огляду. Він надав свої документи, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ , а також відчинив багажник. Після того, працівник поліції під час розмови сказав, що він має пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі оскільки в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння.

Він заперечив факт наявності у нього таких ознак оскільки наркотичних речовин ніколи не вживав, а алкогольних напоїв на передодні також не вживав.

Він відмовлявся їхати у будь-який медичний заклад для проведення такого огляду, оскільки в нього були сумніви щодо правомірності вимог працівника поліції щодо проведення такого огляду.

Для того, щоб з`ясувати чи вправі працівник поліції вимагати від нього проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі він зателефонував адвокату якому розповів про події, які відбувались перед тим, як працівник звернувся до нього з вимогою, про проведення такого огляду, а саме розповів про вищевказані обставини.

Адвокат в телефонній розмові повідомив, що оскільки, він, не здійснював керування транспортним засобом то не являєтьсь водієм, а тим більше, працівниками поліції не зупинявся автомобіль під його керуванням, тому не повинен проходити такий огляд на стане сп`яніння оскільки, як пояснив адвокат, така вимога суперечить Інструкції відповідно до якої огляд на стан сп`яніння проводитися лише щодо водіїв ТЗ, а він в даному випадку, про що вже зазначав вище не являється водієм.

Послухавши роз`яснення адвоката він відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння про що повідомив працівників поліції.

Не дивлячись на вищевказані обставини працівники поліції склали стосовно нього вищевказаний протокол.

В даному випадку, як він вважає, працівники поліції не дотримались вимог чинного законодавства а саме без доказів порушення мною правил дорожнього руху та без здійснення моєї зупинки, поліцейський не мав права вимагати документи у нього оскільки він не являвся водієм та не здійснював керування ТЗ.

Викладені ним обставини підтверджуються наявними в справі відеозаписами, з яких чітко вбачається, що працівники поліції під`їхали до припаркованого автомобіля, в якому знаходився він з дружиною. На відеозаписах видно, що працівниками поліції будь-якими зі способів не зупинявся автомобіль, яким би він здійснював керування, що підтверджує його твердження про те, що він не являється водієм і вимоги щодо проведення мого огляду на стан сп`яніння, про що він вже зазначив вище, є протиправними.

В матеріалах відсутні будь-які інші допустимі докази про те, що він здійснював керування та був зупинений працівниками поліції о 00.10 год. 17.05.29025 року як зазначено у протоколі.

Крім того, на вказаних відеозаписах і взагалі в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які відомості щодо порушення ним ПДР, що би давало підстави зупиняти транспортний засіб під його керуванням навіть як би і він здійснював керування, що в свою чергу давало би право працівникам поліції зупиняти ТЗ та вимагати у нього проведення його огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно Розділу І п.1.10 ПДР України водієм являється особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Підстав вимагати у нього проведення огляду на стан спяніння, як він вважає у працівників поліції не було оскільки, такий огляд відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1413/27858 від 11 листопада 2015 р. проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

Тобто на місці зупинки, тому транспортний засіб в даному випадку автомобіль до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. З огляду на це, якщо особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, доходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Так, частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції працівники поліції мають право проводити огляд лише водіїв т/з а, не у осіб, які знаходяться в транспортному засобі чи поряд нього і не здійснюють керування ним.

Не може бути суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП особа яка не є водієм.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, даний факт фіксується у протоколі про адміністративне правопорушення, огляд проводиться у відповідності до ст.266 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Кожний транспортний засіб чи рухомий склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах:

1. Волинського апеляційного суду від 14.02.2021 р. у справі №165/2538/21:

На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №071206 від 12.07.2021 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, однак на останньому не зафіксовано, що 12 липня 2021 року о 01 год. 49 хв. водій автомобіля марки «Форд Транзит», державний номерний знак НОМЕР_1 , керував, по вул. Пирогова в м. Нововолинську.

2. Сумського апеляційного суду: від 10 лютого 2021 р. у справі №589/1050/20, від 28 серпня 2020 р. у справі №583/1013/20:

Враховуючи вищевикладене та відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 також тлумачаться на його користь, а зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім т/з у стані алкогольного сп`яніння та порушення п. 2.9 а ПДР.

3. Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі №205/5986/21:

«При цьому з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що саме вказана особа керувала транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування».

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП - огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, хочу звернути увагу на той факт що працівниками поліції не було роз`яснено мені жодних прав перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, згідно ст. 268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З вищезазначеного слід прийти до висновку що усі викладені фактичні дані свідчать про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надано протокол про адміністративне правопорушення та рапорт.

Згідно «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

В суді встановлено, що огляд на стан сп`яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності фактично проводився без залучення двох свідків, оскільки таких не видно на відео та відсутні їх письмові пояснення, чим порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції суддею були виявлені наступні недоліки:

- Відсутня безперервна зйомка оформлення адміністративного правопорушення. Відсутнє відео руху водія на автомобілі, а лише є фрагмент відео де водій сидить в автомобілі.

- На відео відсутні свідки та про них не вказують працівники поліції. Відсутні пояснення свідків;

- В матеріалах справи не вказано точну назву та номер приладу Драгер та чи була його повірка, коли, та відповідний документ , що це підтверджує;

- Не роз`яснено права та обов`язки особі , яка притягається до відповідальності;

- З відео суддею встановлено, що водій не відмовляється їхати в лікарню.

З огляду на зазначене, в даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів вини останнього суду не надано.

В свою чергу, слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Карелін проти Росії, пункт 54 справи „Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи „Кривошапкін проти Росії).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе „функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає „обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: О. А. Веремчук