Справа № 462/7667/25
ПОСТАНОВА

іменем України

20 листопада 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., за участю захисника Вівчарського В.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 20.09.2025 року о 08 год. 57 хв. на вул. Кульпраківській, 35 (вул. Поліщука) керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідним чином не реагувала на її зміну, при зустрічному роз`їзді під час руху не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Renault Megan, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , під час якого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3. б, 13.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім того, надалі ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, не залишилася на місці події, чим порушила пункт 2.10 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість заперечила, пояснила, що ДТП мала місце не на вул. Кульпраківській, 35, а на вул. Поліщука у м. Львові на ділянці від вул. Кульпарківської до вул. Боберського, яка є бічною від вул. Кульпарківської, що підтверджується записом із відеореєстратора. Також ані її транспортний засіб, ані транспортний засіб ОСОБА_2 не отримали механічних пошкоджень, про настання ДТП вона нічого не знала, удару не відчула, а подивившись у дзеркало заднього виду побачила, що автомобіль Renault Megan, номерний знак НОМЕР_2 рухався далі, тому також продовжила свій рух і в подальшому дізналась про ДТП з телефонного дзвінка працівників поліції. Окрім того, вважає, що саме ОСОБА_2 порушила ПДР та не дотрималась безпечного бокового інтервалу. Кошти в сумі 6000 грн відшкодувала ОСОБА_2 для припинення конфлікту та вважала, що справа не буде скерована до суду. За наведеногопросила провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та інші, наявні у суду докази, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

П. 2.3. б ПДР України визначено ля забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За ст. 122-4 КУпАП, відповідальність настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У відповідності до п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вина ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №462322 від 23.09.2025 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.09.2025 року, рапортом від 20.09.2025 року, поясненнями ОСОБА_2 від 20.09.2025 року та ОСОБА_1 від 23.09.2025 року, долученим записом із відеореєстратора.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 з приводу того, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки з наданого нею відеозапису та інших доказів вбачається протилежне, та, зокрема, з наданих нею письмових пояснень вбачається, що вона не могла здійснити роз`їзд із автомобілем Renault Megan, номерний знак НОМЕР_2 , через велику кількість автомобілів, припаркованих на даній ділянці дороги. Також твердження ОСОБА_1 з приводу того, що автомобіль Renault Megan, номерний знак НОМЕР_2 після зіткнення продовжив рух далі, спростовується схемою ДТП, з якої вбачається, що вказаний автомобіль зупинився на проїзній частині вул. Поліщука навпроти будинку на вул. Кульпраківській, 35 у м. Львові. Також із пояснень потерпілої ОСОБА_2 чітко вбачається, що у автомобілі останньої було пошкоджено дзеркало лівого виду, за що ОСОБА_1 сплатила їй компенсацію у сумі 6000 грн.

З приводу твердження ОСОБА_1 про те, що ДТП відбулась на вул.Поліщука, а не на вул. Кульпраківській, 35 у м. Львові, суд зазначає, що у місці ДТП на вул. Поліщука відсутні будинки, а будинок, біля якого відбулась ДТП, має прив`язку до адреси: вул. Кульпраківська, 35 у м. Львові.

Водночас дана обставина не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3. б, 2.10 «а», 13.1 ПДР України та факту скоєння нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Аналогічна правова позиція щодо неточносей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження № К/9901/17897/18) та від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17 (адміністративне провадження № К/9901/21710/18).

При цьому суд зазначає, що у контексті дотримання вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суду з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, водночас, як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ) справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)»та рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29 «Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті».

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Із врахуванням наведеного, враховуючи особу правопорушника, тяжкість вчинених адміністративних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Із врахуванням наведеного, з правопорушника слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись статтями 40-1, 122-4, 124, 221, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 /три тисячі чотириста/ грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. в дохід держави.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при примусовому виконанні постанови суду згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя І.Д. Іванюк