ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/21025/24

Провадження № 3/522/2275/25

13 листопада 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участі секретаря судового засідання Волохової В.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Каразейської Є.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

01.12.2024 року о 23 годині 49 хвилин в м. Одесі по вул. Разумовська, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ СЕНС» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснив, що провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, 01.12.2024 року направлявся додому на транспортному засобі «ЗАЗ СЕНС» НОМЕР_1 в бік автовокзалу. На світлофорі загорівся червоний сигнал, після проїзду перехрестя до нього під`їхали співробітники поліції і повідомили, що він повільно рухався на червоне світло і має ознаки алкогольного сп`яніння. Потім вони викликали ще другий патруль і погрожували, що дотягнуть до початку комендантської години і його забере ТЦК. Через деякий час вони навіть почали виривати з його рук мобільний телефон. Крім того зауважив, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, однак бажав його пройти у присутності адвоката, якому 23 год. 45 хв. він зателефонував, вона ж почала збиратися і їхати, тоді вже приїхав другий екіпаж і був складений протокол.

Захисник Каразейська Є.Д. звернулась до суду із клопотанням про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Клопотання обґрунтоване тим, що протокол про адміністративне правопорушення, неналежно оформлений, що суперечить приписам ст. 256 КУПАП та у ньому не виправлено недоліки, зазначені судом. Порушено порядок направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутня письмова вказівка про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або надав відмову від проходження освідування. Аналіз відеозапису, проведений адвокатом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі фактів.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186622 від 02.12.2024 року;

-довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія;

-довідкою про те що станом на 02.12.2024 року ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

- відео з місця події, долученого до матеріалів справи.

Як вбачається із відеозаписів, долучених до матеріалів справи, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення ним ПДР, а саме як повідомили його працівники поліції, він не давав перевагу у русі іншому транспортному засобу і не поїхав на зелене світло. Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 у співробітників поліції виникли підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 була млява мова та агресивна поведінка. У зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відповів, що, по-перше, він не вживав алкоголь і вже був запинений поліцейськими та «продувся» за пів години до вказаної зупинки, по-друге, зупинка фактично не відбулась, оскільки він зупинився сам, по-третє, він пояснив, що пройде огляд на стан сп`яніння у присутності адвоката. Так, на неодноразову пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відповіді не надавав. Крім того, він почав зневажливо звертатись до правоохоронців, викрикував їм: «завтра будеш на Х…Одесі вибачатись!», «мій адвокат вас покарає» та на кожне питання поліцейського кричав "причина зупинки!" та ін. Такі дії працівниками поліції були сприйняті як відмова від проходження огляду та на ОСОБА_1 був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зафіксовані відеозаписами обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджені відеозаписи фіксують реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянуті відеозаписи дають можливість встановити їх узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає їх як належний доказ у справі.

Надаючи оцінку доводам клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

З постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року убачається, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, було повернуто до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та усунення недоліків.

Підставою для повернення матеріалів справи на доопрацювання стало те, що оціночні твердження співробітників патрульної поліції відносно зовнішніх ознак сп`яніння під час водіння не мають значення при складанні протоколу і не складають елементи об`єктивної сторони діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначене у протоколі місце проживання ОСОБА_1 не відповідає дійсності. Місце складання адміністративного протоколу зазначено не вірно, а також протокол був скерований до Малиновського районного суду м. Одеси з порушенням правил підсудності.

Посилання захисника на те, що вказані недоліки протоколу не були усунуті суд оцінює критично з огляду на наступне.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є : запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови ; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Розділу I Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вже було зазначено, згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186622 убачається, що протокол складено за порушення п.2.5 ПДР. Зі змісту протоколу убачається, що ознаками алкогольного сп`яніння виявленими у водія ОСОБА_1 зазначено: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

Запах алкоголю з порожнини рота, як ознака алкогольного сп`яніння, відповідає приписам п. 3 Розділу І Інструкції. Також п. 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду підлягають водії, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд зауважує, що невиконання п. 2.5 ПДР утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невірне зазначення адреси проживання ОСОБА_1 не призводить до порушення його права на доступ до правосуддя, оскільки у протоколі зазначений його контактний номер телефону. Крім того, співробітники поліції не можуть встановити фактичне місце проживання особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, якщо вона його не повідомляє.

На виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року до матеріалів справи долучено рапорт інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Полторака А. від 24.02.2025 року, в якому він просить вважати вірною адресу складення протоколу про адміністративне правопорушення адресу: АДРЕСА_3 , та зазначає, що попередня адреса, а саме зазначення номеру будинку 19, є помилковою.

Крім того, протокол серії ЕПР1 №186622 був скерований до суду після дооформлення за правилами підсудності та скеровано до Приморського районного суду м. Одеси.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксований на камері «ЕПР1 186622», відтак безпідставними є твердження сторони захисту щодо недоведеності факту управління ОСОБА_1 автомобілем.

Щодо тверджень сторони захисту про незабезпечення водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, суд зазначає наступне.

Статтею 266 КУпАП та Інструкцією не передбачено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за присутності адвоката.

Суд зауважує, що проведення огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є виконанням водієм обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху України, що не передбачає забезпечення працівниками поліції обов`язкової участі захисника при проведенні такого огляду.

Так, розгляд справи за ч.1 ст.130 КУпАП здійснюється судом. Під час розгляду адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП положення ст. 268 КУпАП судом були дотримані, зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористалася правом на юридичну допомогу.

Законність підстав зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП, а відтак не підлягає доказуванню у даній справі. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності. Дії працівників поліції щодо законності таких підстав зупинки можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд зазначає, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. Відтак право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. І при виявленні поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу останнього, водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи адвоката щодо неправомірності дій поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Надаючи оцінку посиланням поліцейські не залучили понятих, суд звертає увагу на положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз викладених вище вимог закону дає підстави стверджувати про те, що у разі фіксування процесу огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного (або іншого) сп`яніння за допомогою технічних засобів відео-фіксації співробітники поліції звільняються від обов`язку залучати свідків, що й було зроблено в даному випадку під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не є сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Процесуальних порушень в діях працівників поліції чи ознак тиску з боку працівників поліції на водія не встановлено. Крім тверджень про те, що його зупинили незаконно і йому потрібен адвокат, будь-яких інших заперечень чи зауважень щодо порушення його прав ОСОБА_1 не висловлював.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про розбитий співробітниками поліції мобільний телефон, суд зазначає, що вказані обставини не є предметом розгляду справи і не спливають на склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що дії співробітників поліції стороною захисту були оскаржені у встановленому законом порядку, суду не надано.

Також захисник Каразейська Є.Д. звернулась до суду із клопотанням про допит у якості свідка інспектора 1 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 з приводу пошкодження майна особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Клопотання мотивувала тим, що вказаний свідок підійшов до ОСОБА_1 у той час як він знімав неправомірні дії поліцейських на свій мобільний телефон і своїми умисними діями, застосувавши силу, викинувши телефон на узбіччя, намагався його пошкодити і зупинити відеозйомку.

Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки описані вище події не є предметом судового розгляду та вказані обставини жодним чином не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 . Крім того, як захисник, так і ОСОБА_1 не були позбавлені можливості звернутися до правохоронного органу, у разі наявності підставпорушення їх прав. Разом із тим, таких відомотей про звернення суду надано не було.

Невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 суд оцінює критично, як спробу ухилитись від притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене, разом з тим суду надано достатньо доказів на підтвердження вчинення порушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вини у цьому ОСОБА_1 , підстав сумніватися в їх достатності та достовірності немає.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією (рішенняу справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкцій ч.1 ст.130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а саме у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судовий збір, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 283,284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп. Отримувач коштів ГУК в Одеській області /Приморський район/ 22030101 ЄДРПОУ отримувача - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА0015758, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя: К.О. Лагода