Справа № 738/2252/25
№ провадження 3/738/806/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді Савченко О.А.

секретаря Лях Н.М.,

представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Корнієнко Т.М.,

pозглянувши у відкритому судовому засіданні матеpiали про притягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адмiнiстративнi пpавопоpушення,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 27 вересня 2025 року о 23 годині 32 хвилини по вулиці Шкільна в с. Осьмаки Корюківського району Чернігівської області керував автомобілем марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився шляхом продування приладу «Алкотест 6810 № 0175» на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду 1,88‰.

Таким чином, своїми дiями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно Договору на надання юридичних послуг від 24.10.2025 доручив свої інтереси в судовому засіданні представляти адвокату Корнієнко Т.М.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Корнієнко Т.М. в судовому засіданні не погодилась із складеним відносно ОСОБА_1 протоколом, посилаючись на таке: в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані ознаки та симптоми алкогольного сп`яніння; тестування на алкоголь було проведено поза строком обов`язкового калібрування; температура повітря згідно роздруківки технічного засобу становить +14 градусів за цельсієм, тоді як згідно даних sinoptik 27 вересня 2025 року температура становить +8 градусів за цельсієм; на відеозаписі працівник поліції не повідомив водієві який пункт дорожнього руху він порушив, а тому причин зупиняти ОСОБА_1 у працівників поліції не було. Разом з тим, адвокатом було подано клопотання про призначення відносно ОСОБА_1 покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, у разі доведення його вини в інкримінованому діянні поза розумним сумнівом, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Заслухавши пояснення представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Далі Суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами ОСОБА_1 керував транспортним засобом у час та місці зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення, чого не заперечує сама особа, що притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, з дослідженої в судовому засіданні відеофіксації вчиненого адміністративного правопорушення слідує, що ОСОБА_1 погодився з вчиненим ним адміністративним правопорушенням, підтвердив факт вживання алкогольних напоїв напередодні керування транспортним засобом.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені вищевказаною статтею, та суттєвих недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки такі узгоджуються з іншими доказами по справі.

Вказуючи на те, що зобов`язані були вчинити працівники поліції, захисник залишила поза увагою положення розділу другого Правил дорожнього руху, згідно з якими поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.

Отримуючи посвідчення водія та сідаючи за кермо будь-якого транспортного засобу, яке є джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_1 повинен був неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, якими категорично заборонено керування транспортними засобами, окрім іншого, з ознаками алкогольного сп`яніння, у стані алкогольного сп`яніння та навіть просто стомленому водію.

Щодо приладу, яким проводилось вимірювання вмісту алкоголю у ОСОБА_1 , то у суду не виникає сумнівів щодо його коректності і законності.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467063 від 27.09.2025, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів відповідно до положень ст.251 КУпАП, Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, рапортом, Актом огляду, Тестуванням на алкоголь, довідкою про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія та відеофіксацією адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкцією ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення для водіїв, а саме накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим стягненням, а тому є обов`язковим до його накладення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Що стосується доводів про можливість застосування за аналогією закону правил ст. 69 КК України, то аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

Однак, питання накладення адміністративного стягнення чітко врегульоване Главою 4 КУпАП і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону. Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.

З наведених вище мотивів слід відхилити доводи про можливість за аналогією закону застосувати до даних правовідносин положення ст.69 КК України.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, особу що притягується до адміністративної відповідальності, зокрема, те, що він вперше протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надав суду будь яких доказів, що б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, яке на думку суду відповідає ступеню тяжкості даного правопорушення та запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

На підставі п. 12 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та кеpуючись ст.ст. 23, 40-1, 130 ч. 1 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні адмiнiстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адмiнiстративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який підлягає сплаті за реквізитами: ГУК у Чернігівській області/Чернігівська область/ 21081300, код отримувача (), банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) р/р UA0025001, код класифікації доходів 21081300, призначення: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Роз`яснити правопорушнику, що у відповідності до положень статтей 307, 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу, що становить 34 000 гривень.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області О.А.Савченко