Справа № 740/4488/25 Головуючий у 1 інстанції Шевченко І. М.
Провадження № 33/4823/831/25
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд

у складі головуючого-судді Салая Г.А.,

за участі захисника Мусієнка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Мусієнка В.О., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 вересня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 03.08.2025 о 23 год 45 хв у м. Ніжині по вул. Маріупольській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген туран», р. н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі Ніжинській ЦМЛ ім. М. Галицького - відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, неповнотою судового розгляду, а також необ`єктивною оцінкою доказів.

В обґрунтування наведених вимог зазначає, що місцевий суд відмовив у повторному виклику свідків, чим порушив право на захист.

Також вказує на порушення з боку працівників поліції, а саме: не було повідомлено про причину зупинки, на відеозаписі не зафіксовано, що транспортний засіб рухався, не надано письмове направлення водію на медичне освідування та у самому направленні не зазначена дата та час, не роз`яснені права та обов`язки водія, не повідомлено про ведення відеофіксації, складено протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції, який фактично не брав участі у його складанні.

Також зазначає, що місцевим судом було проігноровано те, що відео фіксація була не безперервна, що не дозволяє об`єктивно відтворити послідовність подій.

Заслухавши в судовому засіданні захисника Мусієнка В.О., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити із викладених підстав, дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411625 від 04.08.2025 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та у медичному закладі відмовився (а.с. 2).

Згідно наявних у матеріалах справи акту огляду та направленні водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови (а.с. 4,5).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, який був припаркований на проїжджій частині. ОСОБА_1 не заперечував факт керування даним транспортним засобом та пояснив, що спиртне не вживав, а пив енергетик. У ході спілкування працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які озвучені водієві та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, або у лікарні, але водій відмовився, пояснюючи, що він поспішає додому. В подальшому були оформлені адміністративні матеріали.

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що п. 2.5 ПДР України встановлює обов`язок водія, а не право, пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції і жодних винятків для цього правила дорожнього руху не містять.

Також доводи апелянта про наявність порушень з боку працівників поліції про не надання шляхом вручення письмового направлення водію на медичне освідування та у самому направленні не зазначення дати та часу, не заслуговують на увагу і не спростовують вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, оскільки законодавством не передбачено надання направлення у разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки такий огляд відповідно до Інструкції проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я.

Порядок та алгоритм дій під час проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Судом першої інстанції були перевірені дії працівників поліції на дотримання положень правових норм, які визначають порядок проходження огляду, на підставі чого суд дійшов обґрунтованих висновків про об`єктивність вимог поліцейських щодо проходження огляду ОСОБА_1 , про що було повідомлено водієві та правильно розцінено поведінку останнього як ухилення від проходження такого огляду, що послугувало підставою для складення протоколу та зафіксовано на відеозапис.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи щодо безперервності відеозапису, щодо того, що відео фіксація має перерви між файлами, що не дозволяє об`єктивно відтворити послідовність подій не заслуговують на увагу і спростовуються переглянутим відеозаписом, згідно з яким такий здійснено на камеру поліцейського, який у подальшому оформлював адміністративні матеріали, тому частина розмови водія з іншим поліцейським під час написання протоколу першим, жодним чином не впливає на висновки суду щодо наявності у діях водія ознак правопорушення.

Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Щодо посилання апелянта на те, що на відеозаписі не зафіксовано, що транспортний засіб рухався, то такі доводи також є безпідставним, оскільки водій був за кермом транспортного засобу та не заперечував, що керував ним.

Причиною відмови водія стало не порушення працівниками поліції Інструкції, а намагання ухилитися від проходження огляду на стан алкогольного сп яніння. Така відмова є самостійним складом правопорушення, про що водієві було роз`яснено працівником поліції.

Відтак, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду м. Чернігова від 26 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай