ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/590/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.3 ст.154 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

секретаря судового засідання Романської К.М.

особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ;

представника ОСОБА_2 адвоката Гуцалюка А.Р.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою законного представника потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №735970 від 16 вересня 2025 року, ОСОБА_1 20.08.2025 о 21 год. 43 хв. порушила правила тримання собаки породи «Алабай», а саме дана собака перебувала по вул. Світанкова в с. Петриків, підбігла до неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого останній впав із велосипеда та отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.154 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , не викладено у повній мірі суть адміністративного правопорушення, а інших доказів, які б підтверджували вину правопорушника суду не надано.

В апеляційній скарзі законний представник потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає дану постанову необ`єктивною, незаконною і необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що під час судового засідання в суді першої інстанції ОСОБА_4 визнала той факт, що собака знаходився за межами її домогосподарства без повідка і намордника в місці, що не відведене для собак (житлова зона АДРЕСА_1 ). Дані обставини також і підтвердив свідок ОСОБА_5 , що собака знаходилась за межами його домогосподарства без повідка і намордника в місці, що не відведене для собак (житлова зона АДРЕСА_1 ).

Вказує, що місцевий суд даним свідченням не надав належної оцінки.

Апелянт не погоджується з твердженням, що суд першої інстанції не приймає до уваги протокол про адміністративні правопорушення, оскільки у ньому не викладено у повній мірі суть адміністративного правопорушення, оскільки в даному документів чітко зазначено, що собака перебувала на вулиці Світанковій в с. Петриків, підбігла до неповнолітнього в ході чого останній впав з велосипеда і отримав тілесні ушкодження. На думку потерпілої сторони, з цього випливає, що має місце вигулювання небезпечних собак без повідка і намордника в не відведених для цього місцях.

Також вважає хибними висновки суду першої інстанції стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки працівником поліції порушений 24 годинний строк на його складення.

Стверджує, що суддя місцевого суду, при винесенні оскаржуваної постанови, порушив вимоги ст.221 КУпАП, оскільки зазначеною нормою закону судді не уповноваженні розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, а тому вказана справа не підсудна суду.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 і прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.154 КУпАП.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/20046/25 від 16 жовтня 2025 року.

Заслухавши адвоката Гуцалюка А.Р., який на підставі договору про надання правничої допомоги, укладеному з ОСОБА_3 , представляє інтереси неповнолітнього ОСОБА_6 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року та прийняту нову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.154 КУпАП; особу щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , яка рішення суду першої інстанції вважає законним та вмотивованим, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілої сторони; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 16 жовтня 2025 року.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відомості про направлення чи вручення ОСОБА_3 , як законному представнику потерпілого, копії постанови Тернопільського районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року в матеріалах провадження відсутні.

Апелянт зазначає, що під час проголошення цієї постанови потерпілий та його законний представник присутні не були, а оскаржувана постанова доставлена до електронного кабінету ОСОБА_3 21 жовтня 2025 року.

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року подана 31 жовтня 2025 року, про що свідчить відмітка на поштовому відправленні.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, зі змісту ст. 278 КУпАП вбачається, що суддя при підготовці справи до розгляду, окрім іншого, повинен перевірити, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

При розгляді цієї справи судом першої інстанції цих вимог закону в повній мірі не дотримано, фактичні обставини справи достатньо повно не встановлено, як не були вони належним чином встановлені і при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі, суть адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №735970 від 16.09.2025 р., ОСОБА_1 20.08.2025 р. о 21 год. 43 хв. порушила правила тримання собаки породи «Алабай», а саме дана собака перебувала по вул. Світанкова в с. Петриків, підбігла до неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого останній впав із велосипеда та отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.154 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий протокол та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, статтею 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що притягнення до адміністративної відповідальності повинно мати певне підґрунтя в національному законодавстві і закон, яким передбачено таку відповідальність повинен бути доступним для відповідної особи, яка повинна мати можливість передбачити його наслідки, а також бути сумісним із верховенством права. Це формулювання передбачає, що національний закон повинен бути достатньо передбачуваним у своїх формулюваннях для надання особам необхідної інформації щодо обставин та умов, за яких органи влади можуть вдатись до заходів, які впливають на їх права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Відповідальність за частиною 3 ст. 154 КУпАП настає у випадку вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за: 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях. При цьому, ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.154 КУпАП, який був предметом розгляду суду першої інстанції, не викладено суті адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції вказаної правової норми, оскільки не зазначено, яке саме із правил порушила ОСОБА_1 , що свідчить про недотримання приписів ст. 256 КУпАП, якою регламентовано вимог до змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що стаття 154 КУпАП України є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 154 КУпАП України більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Відтак, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка складає протокол повинна викласти суть правопорушення виходячи із частини першої даної статті з посиланням на відповідні Правила утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушенням, чи Правил утримання домашніх тварин, чи інших нормативно-правових актів, що визначають вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, установлених органом місцевого самоврядування та виключно після цього зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, як це передбачено частиною третьою ст. 154 КУпАП України.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №735970, складеного 16.09.2025 року, відсутні посилання на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, які були порушені особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та в чому це порушення проявилось.

Суд першої інстанції на вказане порушення уваги не звернув, чим допустив неповноту і однобічність розгляду справи та на підставі неповноти відомостей у матеріалах справи дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Проте, на думку суду апеляційної інстанції, вищезазначений недолік протоколу про адміністративне правопорушення, який місцевий суд мав можливість усунути, за умови належного виконання приписів ст.278 КУпАП, позбавляв суд першої інстанції можливості дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, у зв`язку з тим, що в протоколі не конкретизовано суті вказаного порушення та відсутні посилання на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, які були порушені особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Водночас суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність у матеріалах справи документальних доказів щодо приналежності собаки, про яку зазначено у адмінпротоколі, безпосередньо ОСОБА_1 , як особі відносно якої складено протокол за порушення правил утримання собак.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, в тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, невідповідність матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, відтак без усунення зазначених вище недоліків розгляд справи є неможливим.

Враховуючи те, що суд вправі розглянути справу про вчинення адміністративного правопорушення в межах і на підставі протоколу, яким особі фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, суд самостійно не може визначати інші фактичні обставини, аніж ті, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, так як суд перебере на себе функції обвинувачення, що є неприпустимим, виходячи з положень ст. 129 Конституції України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно повернути органу, який його складав - до відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, для належного дооформлення, а саме: оформлення протоколу у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, з урахуванням диспозиції ст.154 КУпАП, а також долучення до матеріалів справи відомостей щодо власника собаки, про яку зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Такий порядок хоч прямо і не передбачений нормами КУпАП, проте і не суперечить його змісту та відповідає судовій практиці, про що також зазначено в рекомендаціях викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга законного представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року - скасуванню з подальшим направленням матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, для дооформлення.

Керуючись ст.ст.256, 278, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити законному представнику потерпілого ОСОБА_2 - Пителю Т.І. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_2 - Пителя Т.І. задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.154 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Матеріали даної справи направити до відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для належного дооформлення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя