Єдиний унікальний номер 205/9640/25
Номер провадження3/205/3090/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №405272 13.06.2025 о 17:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно свого батька ОСОБА_2 , а саме: словесно ображала, погрожувала фізичною розправою, штовхала та била руками, чим викликала побоювання за своє життя та здоров`я.

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення до вказаного протоколу долучено такі матеріали:

-заява ОСОБА_2 , у якій він просить органи Національної поліції вжити заходи до його доньки ОСОБА_1 , яка 13.06.2025 о 17:00 за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту словесно ображала його, погрожувала фізичною розправою, штовхалась руками та била, з приводу чого він викликав поліцію,

-пояснення ОСОБА_2 про те, що він мешкає разом із донькою ОСОБА_1 , яка систематично вчиняє конфлікти, поводить себе агресивно, декілька разів проходила лікування у клінічній психіатричній лікарні, 13.06.2025 о 17:00 за адресою: АДРЕСА_1 , донька ОСОБА_1 під час конфлікту словесно ображала його, погрожувала фізичною розправою,

-рапорт інспектора-чергового ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про реєстрацію вказаного правопорушення,

-форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , відповідно до якої поліцейським визначено середній рівень небезпеки вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства;

-копія термінового заборонного припису АА №569636 відносно ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду.

Зважаючи на те, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити свою позицію стосовно складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу без участі останньої.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 13.06.2025 дійсно у нього із донькою ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого вона, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, била його кулаками по обличчю, спині, плечам, рвала на ньому рубашку, словесно ображала його, погрожувала фізичною розправою. До медичного закладу не звертався, тілесні ушкодження не фіксував, підтвердження застосування до нього фізичного насильства не має. Також повідомив, що донька у 2023 - 2024 році перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні. Про це він повідомив працівникам поліції, які приїхали на його виклик. Додав, що працівникм поліції протокол про адміністративне правопорушення складали вдома у присутності ОСОБА_1 , пояснення в неї не отримували, та він не чув, що донька відмовилась підписати протокол.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасника справи, суддя дійшов таких висновків.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Отже, лише нецензурні, образливі висловлювання та погрози на адресу особи не формують собою домашнє насильство.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є наявним лише у тому випадку, коли такі дії завдали шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка є обов`язковою ознакою складу вказаного адміністративного правопорушення.

Проте жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, як завдання шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілій особі.

Водночас суд зауважує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення взагалі не містить відомостей про завдання потерпілій особі такої шкоди,

Так, у протоколі зазначено, що дії ОСОБА_1 викликали у потерпілого побоювання за своє життя та здоров`я. Проте згідно визначення поняття «психологічне насильство» у статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» шкода, завдана психічному здоров`ю особи, не охоплює її побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе тощо.

Також, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Але при складанні даного протоколу у повному обсязі не виконано вказані вимоги закону, не в повній мірі з`ясовано дані про особу ОСОБА_1 , не отримано від неї пояснення.

Так, згідно положень статей 17, 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Проте, попри отримання від потерпілого інформації про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, уповноваженою особою не вжито заходів щодо встановлення психічного стану ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення на стадії зібрання матеріалів та складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, не перевірено, чи перебуває вона на обліку у лікаря психіатра, та чи є ОСОБА_1 суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , зокрема, факту завдання своїми діями шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, беручи до уваги відсутність у суду права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 247, 251, 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно