П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2025 року суддя Черкаського районного суду Тептюк Є.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , проходить службу в РПОП ГУНП в Черкаській області,

за ч. 1,2 ст.1732 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 07.10.2025 р. адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (707/3989/25, 3/707/1489/25), ч.2 ст.173-2 КУпАП (707/3988/25, 3/707/1488/25), об`єднані в одне провадження, присвоєно єдиний №707/3988/25 (провадження № 3/707/1488/25).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №472963 від 26.09.2025 р. ОСОБА_1 29.07.2025 р. о 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 , психологічного характеру, а саме, посадив свого сина ОСОБА_3 до автомобіля та поїхав у невідомому напрямку, чим була завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №472962 від 26.09.2025 р. ОСОБА_1 29.07.2025 р. о 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо свого сина ОСОБА_4 , психологічного характеру, а саме, посадив його до автомобіля та поїхав у невідомому напрямку, чим була завдана шкода його психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно неповнолітньої особи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні не визнав.

Суду пояснив, що він перебуває в стадії розлучення зі своєю дружиною ОСОБА_2 , остання перестала надавати йому можливість спілкуватися з їхнім сином. Він не позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_5 , місце проживання сина з матір`ю не визначене, а тому, на його думку він має право на спілкування з дитиною. 29.07.2025 року він приїхав в с.Худяки, там тимчасово проживає у своєї сестри його дружина ОСОБА_2 з їхнім сином, але з дитиною йому спілкуватися не давали, як і попередньо декілька днів. Лише після приїзду працівників поліції йому дали змогу поспілкуватися з сином, в ході спілкування ОСОБА_5 повідомив, що хоче проводити час і з ним також, тому він з сином сів до автомобіля і вони поїхали. Він відразу зателефонував на лінію 102 і повідомив, що син з ним. В подальшому йому зателефонували працівники поліції та його мати і повідомили, що він, на думку поліції викрав дитину, він відразу повернувся на місце події. Після вказаних подіц ОСОБА_2 пообіцяли дозволити йому спілкуватися з сином. На даний час він має змогу бачити дитину. Ніякого насильства до свого сина і ОСОБА_2 не застосовував.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколів про адміністративне правопорушення долучені:

-рапорт працівника поліції Білобородової О., яка зазначає, що в ході письмового звернення ОСОБА_2 , було встановлено, що ОСОБА_1 забрав їхню дитину без її згоди;

-рапорт про прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинене насильство з боку ОСОБА_1 ;

-протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення за зверненням ОСОБА_2 , щодо того, що ОСОБА_1 забрав їхню дитину без її згоди;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які пояснили, що ОСОБА_1 забрав Назара без згоди матері;

-пояснення ОСОБА_8 яка зазначила, що є матір`ю ОСОБА_1 , 29.07.2025 року приїхала з сином провідати онука ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не виводила дитину до них, виникла словесна перепалка. Після приїзду поліції, ОСОБА_9 дали можливість поспілкуватися з сином. Володимир узяв Назара, сів до автомобіля і поїхав. Тетяна почала кричати, вона зателефонувала до сина і він повернувся;

-письмові пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які показали, що вони є сусідами ОСОБА_13 в с.Хкдяки по вул.. Миру, 29.07.2025 року чули крики ОСОБА_14 , яка просила повернути сина;

-відеозапис з бодікамери працівника поліції, на якому зафіксовані події, які відбулися 29.07.2025 р. о 20 год. 00 хв. за адресою: с.Худяки, вул.. Миру, поблизу б.10 , на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 , посадив свого сина ОСОБА_3 до автомобіля та поїхав у невідомому напрямку та емоційна реакція ОСОБА_2 на дані події.

Крім того, в суді була допитана в якості свідка працівника поліції ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що вона на місці події не була, але переглянувши відеозапис та ознайомившись з письмовими поясненнями свідків, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП,обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З матеріалів справи вбачається, що існує спір між батьками щодо участі батька ОСОБА_1 в спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_5 . Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису та письмових пояснень, подружжя ОСОБА_16 на разі перебуває в стані розлучення, ОСОБА_2 не давала можливості ОСОБА_1 спілкуватися з сином. 29.07.2025 року лише після приїзду працівників поліції дитину вивели з будинку для спілкування з батьком, в ході якого він сів до автомобіля і вони поїхали, а потім повернулися.

Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 не позбавлений батьківських прав відносно свого сина, місце проживання дитини не визначалося ні судом, ні органами опіки.

Згідно з Сімейним кодексом України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо виховання дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі (ст.. 140 СК України).

На відеозаписи та в поясненнях свідків, жодним чином не вбачається будь якої лайки ОСОБА_1 в бік свого сина ОСОБА_5 чи ОСОБА_2 .

В матеріалах провадження також є психологічна характеристика емоційного стану ОСОБА_17 , виконана психологом ОСОБА_18 , в якому вона зазначає, що у хлопчика стабільний емоційний стан, він любить і маму, і тата, але дитина переживає в зв`язку з сімейною ситуаціє, щодо стосунків батьків..

Отже, на переконання суду, матеріали справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства психологічного характеру щодо дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_19 , а є конфліктна ситуація між батьками дитини, щодо їх сімейних стосунків, що відбивається на їхньому баченні, щодо участі кожного з них у житті їхньої дитини.

Також не зафіксовано і на відеофайлах поведінки ОСОБА_1 яка б мала ознаки правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП. Емоційна реакція ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_20 сів до автомобіля зі своїм сином та поїхав без її дозволу, не свідчить про те, що дії ОСОБА_1 є вчиненням відносно неї домашнього насильства, між тим, інформація, яка міститься на даному файлі на думку суду свідчить лише про те, що сторони конфлікту не можуть знайти порозуміння, але не можна однозначно констатувати з дослідженого відео, що в момент події ОСОБА_1 діяв як особа, яка вчиняє насильство відносно ОСОБА_21 чи їхнього сина, суд зауважує, що батько має ті ж права на спілкування з дитиною, що й мати.

З огляду на відсутність доказів того, що в даних сімейних відносинах є вочевидь насильник і жертва, якій заподіюється шкода фізичного, психологічного або іншого характеру, що завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, не можливо за відсутності належних доказів вважати доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено, поза всяким розумним сумнівом, факт вчинення домашнього насильства, за що передбачена відповідальність ч. 1, 2ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1ст.247 КУпАП,провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.247, 283, 284, КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Є. П. Тептюк