Справа № 135/1437/25
Провадження № 3/135/539/25
ПОСТАНОВА

іменем України

20.11.2025 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи

19.09.2025 о 23 год 25 хв водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі Р-33 Вінниця Турбів Гайсин, порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, а саме: не дотримався безпечного інтервалу, в наслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «Кіа к-5», д.н.з. НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_1 , що спричинило механічні пошкодження вказаних вище транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 19.09.2025 о 23 год 25 хв на автодорозі Р-33 Вінниця Турбів Гайсин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова. Від проходження огляду на місці події та в медичному закладі КП «Ладижинська міська лікарня» на стан алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2. Процесуальна поведінка особи та правові підстави розгляду справи за її відсутності

На виклик суду ОСОБА_2 не з`явився, про дату й час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання судової повістки. Також представництво ОСОБА_2 на початкових етапах судового розгляду даних матеріалів здійснювалось захисником адвокатом Березіним П.І., який через деякий час повідомив суд, що в нього закінчились повноваження на представництво та просив проводити розгляд за його відсутності. Надалі ОСОБА_2 неодноразово викликався до суду шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання останнього. Водночас поштові відправлення не були вручені ОСОБА_2 , оскільки, згідно з рекомендованим повідомленням, вони не було отримані під час доставки. Також повідомлення ОСОБА_2 здійснювалось через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою https://court.gov.ua/sud0211//. Окрім того, повідомлення ОСОБА_2 здійснювалось шляхом дзвінків на мобільний номер НОМЕР_4 . На початкових етапах судового розгляду ОСОБА_2 комунікував з судом по мобільному зв`язку, однак через деякий час перестав відповідати на дзвінки.

За вказаних обставин, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. Водночас суд звертає на вказану вище процесуальну поведінку ОСОБА_2 , яка свідчить про небажання брати участь у судовому розгляді.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах Бондаренко та інші проти України» (заява № 42664/21), справа «Волохи проти України» (заява № 23543/02), згідно з якою особа, яка бере участь у судовому провадженні, зобов`язана сумлінно реалізовувати свої процесуальні права, виявляти належну зацікавленість у перебігу справи та виконувати свої процесуальні обов`язки.

Отже, з метою забезпечення реалізації принципу розумного строку розгляду справи відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з урахуванням того, що участь особи при розгляді справ за статтями 124 та 130 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

3. Показання потерпілого

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини, які викладені в адміністративних матеріалах, і пояснив, що 19.09.2025 близько 23 години він керував автомобілем «Кіа к-5», д.н.з. НОМЕР_3 по автодорозі Р-33 Вінниця Турбів Гайсин. В цей час на під`їзді до м. Ладижин зі сторони с. Бубнівка на його смугу руху виїхав автомобіль марки «Daewoo Lanos», під керуванням невідомої на той час особи (в процесі оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів він дізнався, що цією особою є ОСОБА_2 ), внаслідок чого він максимально повернув кермо вправо. Вказаний маневр був раптовим, він не зміг уникнути зіткненням з вказаним автомобілем марки «Daewoo Lanos» та відчув як вказаний автомобіль, що рухався назустріч здійснив бокове зіткнення з його автомобілем. Внаслідок вказаних подій його автомобіль занесло та розвернуло через зустрічну смугу в кювет зворотного напрямку в бік м. Гайсин.

ОСОБА_1 вказав, що тілесних ушкоджень не отримував, водночас його автомобіль отримав механічні пошкодження у вигляді розбитого скла, розбитого лівого дзеркала заднього виду, деформації водійських та пасажирських дверей, деформації заднього крила та пошкодження підвіски ззаду з лівої сторони. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди з автомобіля «Daewoo Lanos» вийшов водій (якого працівниками поліції було ідентифіковано як ОСОБА_2 ) та почав висловлювати претензії з приводу ДТП, хоча сам порушив ПДР здійснив виїзд на зустрічну смугу руху. Він не бачив, щоб з автомобіля «Daewoo Lanos», окрім ОСОБА_2 , ще хтось виходив або знаходився в салоні. Від ОСОБА_2 він відчув різкий запах алкоголю. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився. Водночас ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння, результат якого показав, що він тверезий.

4. Встановлені судом обставини, оцінка доказів та правова кваліфікація дій.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілого та свідка, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

4.1. Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459277 від 20.09.2025, складеним уповноваженим працівником поліції відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, із яким особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була ознайомлена та який відмовилась підписати, що зафіксовано відеозаписом; рапортом працівника поліції, який зафіксував факт порушення та вжиті заходи; схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка ілюструє обставини події та взаємне розташування транспортних засобів у момент зіткнення; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , зміст яких є ідентичним його усним поясненням, наданим у ході судового розгляду, та відповідає обставинам, викладеним у протоколі та схемі ДТП; показники тесту від 20.09.2025, отриманого за допомогою газоаналізатора «Drager», про вміст 0,00‰ алкоголю в крові ОСОБА_1 , також підтверджують факт перебування останнього у тверезому стані; особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 відмовився від дачі письмових пояснень на підставі статті 63 Конституції України; записами з нагрудної камери працівника поліції, які були безпосередньо оглянуті в судовому засіданні та містять відеофіксацію місця події та процедури оформлення адміністративних матеріалів.

Суд зазначає, що на вказаних відеоматеріалах не зафіксовано жодних дій працівника поліції, які б могли свідчити про порушення ним процесуальних норм або перевищення службових повноважень.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що водій ОСОБА_2 , порушивши зазначену норму ПДР під час керування транспортним засобом, здійснив зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Отже, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

4.2. Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 за статтею 130 КУпАП

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність у його діях складу зазначеного правопорушення.

Зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459286 від 20 вересня 2025, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з яким ОСОБА_2 ознайомлений та який відмовився підписувати, що зафіксовано відеозаписом.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксовано відмову ОСОБА_2 , після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Алкотестер Драгер.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видане 20.09.2025 о 01 год. 00 хв, підтверджує, що працівниками поліції у водія ОСОБА_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а також запропоновано медичний заклад, у якому йому пропонувалося пройти медичний огляд, «Ладижинська міська лікарня».

До матеріалів справи долучено рапорт працівника поліції, в якому він повідомляє про дорожньо-транспортну пригоду за участі водіїв транспортних засобів «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 та «Кіа к-5», д.н.з. НОМЕР_3 , а також те, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем за викладених в протоколі обставин з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до матеріалів справи, був оглянутий судом та є належними доказами.

На відеозаписі зафіксована відмова ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. Водночас ОСОБА_2 заперечує керування транспортним засобом. Так, він спочатку вказує на те, що взагалі не керував транспортним засобом, згодом вказує, що керував транспортним засобом, але до виїзду з м. Ладижин, де він помінявся місцями зі своїм товаришем, а саме пересів на пасажирське місце, а той у свою чергу на водійське. У даному випадку, оцінюючи зафіксовані на відеозаписі твердження ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, суд вважає, що факт керування останнім транспортним засобом за викладених в протоколах обставин повністю підтверджується зафіксованою на відеозаписах поведінкою ОСОБА_2 у взаємозв`язку із вказаними доказами. Водночас суд також бере до уваги той факт, що ОСОБА_2 будучи достовірно обізнаний про наявність у суді адміністративних матеріалів, не забажав взяти участь у їх судовому розгляді та висловити свої аргументи відносно обставин, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.

Запис із нагрудної камери не містить інформації, яка б свідчила про застосування психологічного тиску чи порушення права на захист з боку поліцейських під час оформлення адміністративних матеріалів.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема це: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ за № 1103 від 17.12.2008 (далі Порядок) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

Відмова від проведення такого огляду, є окремим та самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, було роз`яснено ОСОБА_2 працівниками поліції.

Матеріали справи містять докази відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в закладі охорони здоров`я.

У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, адже володіння та використання автомобіля потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували право володіти автомобілями і їздити на них, погоджуються нести певну відповідальність і виконувати додаткові обов`язки.

Водночас суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для відповіді на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, №303-A, §§29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторони.

Отже, дослідивши всі докази, надавши їм об`єктивну оцінку та проаналізувавши норми законодавства, суд дійшов висновку, що викладене вище в сукупності свідчить про порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

5. Призначення покарання

Відповідно до частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне з числа вчинених правопорушень.

Оскільки справи про вчинення ОСОБА_2 вказаних вище адміністративних правопорушень розглядаються одночасно, то вважаю за необхідне об`єднати справи про адміністративні правопорушення в одне провадження, присвоївши справі № 135/1437/25, та накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчинених правопорушень, які посягають на громадський порядок та встановлений порядок управління, їх підвищену суспільну небезпеку, обставини вчинення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також майновий та сімейний стан.

Обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність ОСОБА_2 , у матеріалах справи не встановлено.

Відповідно до санкції частини 1 статті 130 КУпАП, за вчинення вказаного правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на особу правопорушника, його вік, соціальний та матеріальний стан, суд вважає, що накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі санкції, передбаченої статтею 130 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення виховання особи в дусі дотримання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП та пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_2 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя