ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2889/25 Справа № 196/759/25 Суддя у 1-й інстанції - Бабічева Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула матеріали за апеляційними скаргами представника потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - адвоката Копитко Є.К. на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

за участі:

представника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності Чіп Я.М.

представника потерпілих Копитко Є.К.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 383174 від 06 липня 2025 року, 06 липня 2025 року об 11 год. 34 хв. в с-щі Царичанка по вул. Царичанській, 151, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Тесла", номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди для інших учасників руху, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем "Лексус", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка у цей час здійснювала маневр обгону. Автомобілям завдано механічні пошкодження, тілесні ушкодження ніхто не отримав, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, фото, письмові пояснення, відеозаписи не підтверджують того, що зіткнення транспортних засобів відбулося з вини водія ОСОБА_3 та останній порушив п. 10.1 ПДР України. Крім того, з урахуванням положень п. 1.4 ПДР та обставин ДТП водій ОСОБА_3 не міг передбачити небезпеку для здійснення маневру.

В апеляційній скарзі:

- адвокат Копитко Є.К. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції неправомірно залишив поза увагою висновки експерта, що були надані до матеріалів справи, оскільки ОСОБА_1 було надано всі необхідні матеріали (всі матеріали адміністративної справи), що були необхідні експертам для проведення експертного дослідження. Друга надана ОСОБА_1 експертиза містила повідомлення про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а експерт, що надав перший висновок був приведений до присяги у судовому засіданні та підтвердив раніше наданий висновок, зазначив про те, що відеозапис ДТП та картина пошкоджень транспортних засобів не суперечать вихідним даним, наданим для проведення експертизи.

Також вказує, що схема місця ДТП, яка підписана учасниками ДТП, взагалі не підтверджує, що автомобіль "Тесла" під час зіткнення перебував вже на зустрічній смузі в стані повороту ліворуч для заїзду на заправну станцію, та те, що при цьому автомобіль «Лексус», здійснюючи обгін автомобіля «Тесла», який вже почав маневр повороту ліворуч, допустив із ним зіткнення. Зазначене також спростовується картиною пошкоджень транспортних засобів-учасників ДТП.

Вказує, що автомобіль Лексус, яким ОСОБА_1 , при ударі, зазнав пошкодження передньої правої двері та не зазнав пошкодження переднього бампера, переднього крила, а також задньої правої двері, що свідчить про те, що зіткнення з автомобілем Тесла сталося після того, як переднє праве крило автомобіля Лексус випередило автомобіль Тесла, тобто фактично під час завершення маневру із обгону.

Окрім цього зазначає, що розуміння суду першої інстанції п. 14.2. (б) ПДР є хибним та не відповідає змісту вказаної норми права. Зокрема, суд першої інстанції зазначає, що водій повинен дотримуватися вимог п. 14.2 (б) ПДР під час усіх етапів обгону (виїзд на зустрічну смугу, випередження, повернення на смугу), в той час як це (1) не передбачається диспозицією п. 14.2 (б) ПДР та (2) неможливо фізично, оскільки п. 14.2(б) встановлює порядок дій водія перед початком обгону, а не у процесі обгону.

Вказує, що ОСОБА_1 не мала а ні обов`язку за ПДР, а ні фізичної можливості запевнитися в тому, що автомобіль Тесла, який рухався через один автомобіль від неї, ввімкнув сигнал про намір повороту, оскільки, з кута зору ОСОБА_1 (із заду), автомобіль Тесла був повністю перекритим корпусом автомобіля Renault моделі Kadjar.

- адвокат Копитко Є.К. в інтересах потерпілої ОСОБА_2 просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на ті ж самі обставини, які викладені в апеляційній скарзі в інтересах потерпілої ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити, адвокат Чіп Я.М. заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити постанову суду без змін.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілих щодо необґрунтованості постанови судді внаслідок закриття провадження щодо ОСОБА_3 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При прийнятті судом першої інстанції оскаржуваної постанови, вказані вимоги закону були дотримані.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 ставиться в провину порушення вимог п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При вирішенні питання первинності порушень Правил дорожнього руху, відповідно до викладеній правовій позиції Верховного Суду України в своєму рішенні в справі № 5-18кс14 від 20 листопада 2014 року, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що локалізація, розташування та механічні пошкодження транспортних засобах свідчать про те, що ОСОБА_3 не зміг уникнути зіткнення, оскільки він не був зобов`язаний виходити з можливості грубого порушення ПДР іншим водієм, який виконував обгін та повинен був переконатись в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч та мав дотримуватись вимог п. 14 ПДР на всіх етапах виконання цього маневру (обгону).

Тобто, судом зазначено, що водій ОСОБА_3 не передбачав і не мав можливості передбачити, що перед початком здійснення його маневру повороту ліворуч, в цей час буде здійснювати обгін його автомобіля на зустрічній смузі руху інший автомобіль.

При цьому, судом зауважено, що схема місця ДТП, яка підписана учасниками ДТП, не містить будь-яких зауважень та підтверджує, що автомобіль Тесла під час зіткнення перебував вже на зустрічній смузі в стані повороту ліворуч для заїзду на заправну станцію, в той час, як автомобіль Лексус, здійснюючи обгін автомобіля Тесла, який вже почав маневр повороту ліворуч, допустив із ним зіткнення.

Крім того, місцевим судом було обґрунтовано не прийнято до уваги висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-25/27609-ІТ та висновок експерта № 2537-25, оскільки при наданні таких висновків експерти керувались зазначеними у заяві ОСОБА_1 вихідними даними, зокрема, швидкістю руху автомобіля Лексус дорівнювала 60 км/год., що не підтверджена і не встановлена матеріалами справи.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки оскільки жодна з експертиз у справі не містила системного аналізу варіантів розвитку дорожньо-транспортної ситуації, повідомленої обома водіями-учасниками пригоди. Внаслідок цього технічній перевірці була піддана лише позиція одного з них, тоді як позиція іншого залишилася поза увагою, що свідчить про однобічність проведених досліджень.

Окрім цього, судом першої інстанції також був досліджений відеозапис із бортових відеореєстраторів автомобіля Тесла, який також підтвердив, що водій ОСОБА_3 майже здійснив зупинку перед поворотом ліворуч, пропускає інший транспортний засіб, який здійснює обгін його автомобіля та починає маневр повороту ліворуч, під`їжджаючи до прилеглої території, після чого відбувається зіткнення.

З точки зору критерію відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, сукупність зібраних в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти однозначного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно останнього.

За таких обставин, матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на теперішній час вичерпані можливості отримати нові докази.

Матеріалами справи не підтверджується, що первинне порушення правил дорожнього руху було допущене саме водієм ОСОБА_3 , який при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди для інших учасників руху, внаслідок чого сталось зіткнення з іншим автомобілем, який у цей час здійснював маневр обгону.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення цього ДТП саме водієм ОСОБА_3 , оскільки будь-яких прямих доказів цьому немає.

Також враховую, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а тому апеляційний суд позбавлений можливості здійснити оцінку дій водія ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній пригоді щодо її винуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, висновок суду про відсутність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважаю належним чином обґрунтованим і вмотивованим, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - адвоката Копитко Є.К., - залишити без задоволення.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року, відносно ОСОБА_3 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста