Номер провадження: 33/813/1752/25
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання - Гасановій Л.Я. кизи, за участю захисника Шульги П.М., представника митного органу Ревенко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шульги П.М. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

установив

Постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та на нього накладено стягнення у виді штрафу, у розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень з конфіскацією транспортного засобу в дохід держави.

На підставі ч. 2 ст. 541 МК України, стягнуто з ОСОБА_1 вартість транспортного засобу, який підлягає конфіскації в дохід держави, що становить 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень, а також стягнутий судовий збір.

Відповідно до постанови суду: з протоколу про порушення митних правил вбачається, що під час здійснення перевірки даних стосовно законності ввезення та знаходження на митний території України транспортних засобів із застосуванням інформації розділу «Журнал пункту пропуску» Єдиної інформаційної автоматизованої системи Держмитслужби України, встановлено, що 07.05.2022 року громадянин України ОСОБА_1 через митний пост «Орлівка» Одеської митниці ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску в якості гуманітарної допомоги з цільовим призначенням для військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) за декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою №UA500420/2022/1453 від 07.05.2022 року.

Для визнання даного транспортного засобу «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску гуманітарною допомогою гр. України ОСОБА_1 надано лист від військової частини НОМЕР_4 , в якому вказано, що даний транспортний засіб завозиться на територію України в якості гуманітарної допомоги, а кінцевим отримувачем гуманітарної допомоги є військова частина НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Листом від 15.06.2023 року Одеською митницею отримано лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби №20/20-02-01/7/656 щодо отримання листа командира військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 07.06.2023 року за №727/937 яким не підтверджуються факт отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачами яких є військова частина НОМЕР_4 .

Зазначеним листом, командир військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України повідомив, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску в якості гуманітарної допомоги для військової частини НОМЕР_4 не надходив.

Таким чином, на переконання митниці, зазначені дії, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

У зв`язку з чим, у відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №1241/50000/23 від 15.07.2023 року.

Мотивуючи висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, суд 1-ої інстанції послався на те, що згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) ОСОБА_2 від 07.06.2023 року за №727/937 Одеську митницю повідомлено, що Військовою частиною НОМЕР_4 , транспортний засіб «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску, який перетинав митний кордон України в якості гуманітарної допомоги для військової частини НОМЕР_4 , не надходив, отже матеріалами справи доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї, представник ОСОБА_1 - адвокат Шульга П.М., не погоджуючись із постановою суду, вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм процесуального права та всупереч вимогам ст.245 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували факт направлення та отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності протоколу про порушення митних правил № 1241/50000/23 від 15.07.2023 року, що, свідчить про системне порушення посадовою особою Одеської митниці вимог статей 494, 498 МК України.

Також зазначає, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Проте, судом ОСОБА_1 про місце та час судового розгляду не сповіщався, а дані про його місце проживання є невірними та не встановлені судом, що підтверджується відповідною довідкою про місце проживання ОСОБА_1 , згідно якої з 23.04.2015 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та з 25.11.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил є необґрунтованими, які зроблені на припущеннях, без об`єктивного дослідження фактичних обставин та матеріалів справи, а саме ні Одеською митницею, ні судом першої інстанції не враховано, що військова частина НОМЕР_6 є правонаступником військової частини НОМЕР_4 . Водночас, автомобіль знаходиться у користуванні військовослужбовців військової частини НОМЕР_7 та на сьогодні, проводяться дії щодо поставки на всі обліки ВЧ НОМЕР_6 , з подальшою передачею до військової частини НОМЕР_7 , про що свідчить довідка в/ч НОМЕР_6 від 14.08.2025 року про те, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 перебуває на бухгалтерському обліку в даній військовій частині.

У зв`язку з чим, захисник вважає, що вказані дані спростовують висновок митниці про те, що автомобіль «MITSUBISHI CHALLENGER» не був гуманітарним вантажем, призначеним для військової частини.

Захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні жодні ознаки вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості про продавця, відправника товарів, найменування, кількості товарів та їх вартості, отже відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі викладеного, захисник адвокат Шульга П.М. просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, натомість був представлений захисником адвокатом Шульгою П.М.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник адвокат Шульга П.М. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, натомість, представник Одеської митниці Ревенко Т.А. заперечувала проти апеляційної скарги.

Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості передбачена відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, апеляційним судом встановлено наступне.

15.07.2023 року митним органом у відношенні гр. України ОСОБА_1 було складено протокол №1241/50000/23 за ч.1 ст. 483 МК України за наступних обставин.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил 07.05.2022 року громадянин України ОСОБА_1 через митний пост «Орлівка» Одеської митниці ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску в якості гуманітарної допомоги з цільовим призначенням для військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) за декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою №UA500420/2022/1453 від 07.05.2022 року.

Для визнання даного транспортного засобу «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску гуманітарною допомогою гр. України ОСОБА_1 надано лист від військової частини НОМЕР_4 , в якому вказано, що даний транспортний засіб завозиться на територію України в якості гуманітарної допомоги, а кінцевим отримувачем гуманітарної допомоги є військова частина НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Листом від 15.06.2023 року Одеською митницею отримано лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби №20/20-02-01/7/656 щодо отримання листа командира військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 07.06.2023 року за №727/937 яким не підтверджуються факт отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачами яких є військова частина НОМЕР_4 .

Зазначеним листом, командир військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України повідомив, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 , 1999 року випуску в якості гуманітарної допомоги для військової частини НОМЕР_4 не надходив.

Таким чином, на думку митниці, переміщення товарів через митний кордон України громадянином ОСОБА_1 було здійснено шляхом надання до митниці в якості підстави для переміщення товарів, документів які містять неправдиві дані.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що із матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 дійсно переміщувався через митний кордон у якості гуманітарної допомоги, а та обставина, що на час судового розгляду автомобіль перебуває у користуванні не військової частини НОМЕР_4 , а фактичному користуванні військовослужбовців в/ч НОМЕР_6 не може свідчити про наявність у ОСОБА_1 умислу щодо надання недостовірних даних щодо отримувача або про те, що даний транспортний засіб завозився на територію України не в якості гуманітарної допомоги.

Обґрунтовуючи в протоколі, що в митній декларації заявлено неправдиві відомості відносно отримувача автомобілю, митниця посилалась на лист командира військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 07.06.2023 року за №727/937, яким не підтверджуються факт отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачами яких є військова частина НОМЕР_4 .

Водночас, висновок про наявність в діях ОСОБА_1 порушеннями митних правил, суд 1-ої інстанції обґрунтував даними, що містяться: у протоколі про порушення митних правил № 1241/50000/23 від 15.07.2023 року; копії листа-відповіді командира військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) ОСОБА_2 від 07.06.2023 року за №727/937; декларації №500420/2022/1453 про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Разом з тим суд 1-ої інстанції, перелічивши вказані докази, суд не надав ним жодної оцінки.

Натомість, під час апеляційного розгляду стороною захисту надані документи, які спростовують висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Також, апеляційний суд враховує, що судом не забезпечена участь ОСОБА_1 у судовому засіданні при розгляді справи, при цьому є слушними доводи апеляційної скарги про те, що він про місце та час судового розгляду не сповіщався, а дані про його місце проживання є невірними та не встановлені судом, що підтверджується відповідною довідкою про місце проживання ОСОБА_1 .

Так, у матеріалах справи міститься копія листа від 04.07.2023 року (а.с.7) про виклик ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби України для надання пояснень, направленого за адресою: АДРЕСА_3 , копія листа від 17.07.2023 року про повідомлення ОСОБА_1 про можливість у порядку ст.521 МК України укласти компроміс у справі про порушення митних правил та добровільного внеску до державного бюджету коштів у розмірі 50% від несплаченої суми митних платежів (а.с. 6) та копія листа від 03.08.2023 року про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення митницею (а.с.23). Адресою ОСОБА_1 у вказаних листах зазначено АДРЕСА_3 . При цьому відомості, що ОСОБА_1 отримав вказані повідомлення не надано, однак є конверт, який повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 28). Будь-яких інших дій щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про складання стосовно неї протоколу, як-то засобами телефонного зв`язку, на адресу електронної пошти, тощо суду також не надано.

За наведених обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст.494 МК України протокол про порушення митних правил складений без присутності особи, яка притягається до адміністративній відповідальності та належного її повідомлення про складання такого протоколу, відсутні дані про підтвердження отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, протоколу про порушення митних правил та зазначений протокол направлений до суду.

При цьому, посадові особи, які складають протокол, зобов`язані забезпечити особі можливість скористатись правами, що їй гарантовані законом (ст. 498 МК України) в тому числі і право користуватись при розгляді справи допомогою адвоката і при необхідності перекладача і які повинні бути їй роз`яснені, однак цього, посадовою особою, яка складала протокол, зроблено не було.

Натомість, згідно наданої захисником довідки про реєстрацію місця проживання, довідкою про місце проживання ОСОБА_1 , з23.04.2015 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та з 25.11.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відсутність вказаних обставин позбавила суд 1-ої інстанції належним чином сповістити ОСОБА_1 про судовий розгляд та можливості розглянути справу та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Натомість, право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя забезпечено шляхом перегляду постанови суду в апеляційному порядку за участі його захисника.

Судом 1-ої інстанції, при встановленні наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, зроблений висновок про те, що згідно ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Проте, суд, визнавши, що в діях ОСОБА_1 міститься склад вказаного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України не вказав які саме кваліфікуючи ознаки наявні в його діях та які положення МК України порушені.

Разом з тим, вказаний висновок суду суперечить фактичним обставинам, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел надання до митниці в якості підстави для переміщення товарів, документів які містять неправдиві дані.

Апеляційним судом встановлено, що військова частина НОМЕР_6 є правонаступником військової частини НОМЕР_4 . Водночас, автомобіль знаходиться у користуванні військовослужбовців військової частини НОМЕР_7 та на сьогодні, проводяться дії щодо повернення транспортного засобу марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 до в/ч НОМЕР_6 з наступною передачею його до військової частини НОМЕР_7 , про що свідчать довідки в/ч НОМЕР_6 від 09.08.2025 року, 14.08.2025 року.

Стверджувати про те, що на момент прибуття до митного поста транспортного засобу та його декларування, ОСОБА_1 міг передбачити, що автомобіль буде у фактичному користуванні іншої військової частини, майже через два роки, є неможливим.

Проте, безумовною та обставина, що мета ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «MITSUBISHI CHALLENGER», р.н. НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_3 досягнута, а саме вказаний автомобіль використовується за призначенням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовують наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як слідує з приписів статей 486, 491 МКУ, справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, якщо є достатні фактичні дані, що свідчать про наявність складу правопорушення. Саме ці дані фіксуються в протоколі як підстава для порушення справи про ПМП і слугують доказами вини правопорушника.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинна бути врахована наявність всіх ознак складу правопорушення, що відповідають диспозиції статті за якою особа притягується до відповідальності за порушення митних правил. Відсутність хоча б однієї з ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Зміст ст. 483 МК України вказує на те, що це правопорушення є навмисним, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити їх шкідливі наслідки й бажати настання цих наслідків, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а суб`єктивна сторона - лише прямим умислом.

Митним органом не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що митним органом не надано належних та достатніх доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 483 МК України не доведена, а тому провадження по справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисником Шульгою П.М. під час апеляційного розгляду також була подана заява про розподіл судових витрат. Проте така заява подана із посиланням на норми ЦПК України, в той час коли дана справа розглядається в порядку, передбаченому МК України та КУпАП, у зв`язку з чим така заява захисника Шульги П.М. про розподіл судових витрат розгляду в межах поданої апеляційної скарги не підлягає.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасуватипостанову та прийняти нову постанову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, вони є обґрунтованими, оскільки підтверджуються повторним дослідженням, під час апеляційного розгляду, доказів у справі, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 483, 527, 529 МК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шульги П.М. - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець