Справа № 342/1099/25
Провадження № 3/342/241/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , працюючу в с.Корнів по догляду за перестарілими від Чернелицької селищної ради, одружена, має на утриманні 7 неповнолітнх дітей, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ч.2 ст.184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, догляду, виховання та навчання свого малолітнього сина.

Правопорушення було скоєно за наступних обставин.

ОСОБА_1 22.10.2025 біля 10-10 год. в с.Корнів Чернелицької ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, повторно протягом року ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого її син 22.10.2025 біля 10-10 год. в приміщенні Корнівської філії Чернелицького ліцею зірвав та застосував вогнегасник розпиливши його, чим порушив правила внутрішнього розпорядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що вину визнає. Зазначила, що вона провела виховну бесіду із сином і той обіцяв більше не вчиняти подібного. Просила суворо не карати. Повідомила, що має на утриманні 7 неповнолітніх дітей. Працює в с.Корнів по догляду за перестарілими від Чернелицької селищної ради.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Частиною 2 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.2 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, догляду, виховання та навчання малолітній дитині.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №736411 від 03.11.2025 ОСОБА_3 допустила повторно протягом року неналежне виховання свого сина.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_3 , без будь-яких зауважень до змісту протоколу.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , під час роз`яснення їй прав, зокрема і права на захист, яким вона не виявляв бажання скористатись, та інших документів, які є в матеріалах справи, як і відсутні дані щодо оскарження дій працівників поліції та результатів такого оскарження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, підтверджується, окрім її пояснень, наступними дослідженими судом доказами, а саме:

- даними протоколу ВАД №736411 від 03.11.2025, де описано про обставини неналежної поведінки малолітнього сина ОСОБА_2 внаслідок неналежного виховання, без будь-яких зауважень до його змісту;

- даними зазначених у повідомленні керівника Корнівської філії Чернелицького ліцею про неналежну поведінку учня 4 класу ОСОБА_4 ;

- даними рапорту працівника поліції;

- поясненнями ОСОБА_1 від 03.11.2025 де нею зазначено про неправомірну поведінку її малолітнього сина ОСОБА_2 в приміщенні навчального закладу.

Згідно постанови Городенківського районного суду від 20.08.2025 ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КупАП у виді попередження.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17 лютого 2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Законом України "Про охорону дитинства" визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Тому неналежне виховання неповнолітньої дитини це правопорушення батьків і, як наслідок, настання відповідальності. Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (п.65).

Вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні, за обставин встановлених судом, встановлюючи наявність ознак адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_5 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вважаю, що в діях ОСОБА_5 , є склад адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, і її дії кваліфіковано правильно, так як вона повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, догляду, виховання та навчання свого малолітнього сина.

Керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, характер вчиненого нею адміністративного правопорушення, зокрема враховується, що вона одружена, офіційно працевлаштована, має на утриманні 7 малолітніх та неповнолітніх дітей, а також зважаючи, на пом`якшуючі обставини щире каяття та визнання вини, та що обставин які обтяжують вину не встановлено, ще судом враховується те, що раніше вона до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення вже притягувалась, тому вважаю за необхідне накласти на останню адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.184 КУпАП у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Дане адміністративне стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 33-35, 40-1, 184, 221, 251, 266, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч.1 ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.