Справа № 758/9819/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 51 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2025 року о 08 годині 05 хвилин за адресою м. Київ, просп. Європейського Союзу 94, ОСОБА_1 з магазину «Фора», скоїв дрібне викрадення алкогольних напоїв шляхом крадіжки на суму 749, 83 грн. без ПДВ та 899, 80 грн. з ПДВ, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 51 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що дійсно протягом травня-червня 2025 року він здійснив дрібне викрадення майна, проте чи вчиняв він правопорушення у вказаний в протоколі день та час відповісти не зміг. Зазначив, що працівник поліції надав йому незаповнений бланк пояснень та попросив підписати, разом він підписав близько 6 таких бланків. На питання для чого він це робить поліцейський пояснив, що пов`язано з учиненими ним крадіжками, на що він зазначив, що якщо є докази того, що він учинив щось протиправне, то він готовий за це відповідати. Аналогічну позицію ОСОБА_1 повідомив у судовому засіданні, що він визнає провину за всіма фактами крадіжок, якщо є докази, що ці крадіжки вчинив саме він.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка працівник поліції ОСОБА_2 вказав, що були відеозаписи, що свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 51 КУпАП, пояснити чому не долучив указані докази до матеріалів справи не зміг.

Також стверджував, що на момент підписання пояснень, бланк був не пустий, а заповнений.

Крім цього, в якості свідка допитано в судовому засіданні ОСОБА_3 , цивільну дружину ОСОБА_1 , яка повідомила, що пам`ятає, як влітку до них додому приходив поліцейський та ОСОБА_1 в їх присутності підписував кілька чистих аркушів паперу, але впевнена, що вказані обставини не пов`язані зі складанням адміністративних протоколів за фактами крадіжок, а скоріше пов`язані з тим, що до ОСОБА_1 в той час застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Також пам`ятає, що одного разу в магазині назву якого не пам`ятає, ОСОБА_1 в її присутності та присутності поліцейського підписував один бланк пояснень, на момент підписання цього одного бланку, він був не пустий, а заповнений, однак не пам`ятає в зв`язку з чим, ОСОБА_1 вчиняв указані дії.

Також повідомила, що їй не відомо, що стосовно ОСОБА_1 складено адміністративні протоколи за фактами вчинення крадіжок, однак припускає, що вона може про це й не знати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суддя дійшов таких висновків.

Частина 4 статті 51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини в сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні: 1) крадіжки (таємного викрадення чужого майна); 2) шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою); 3) привласнення; 4) розтрати.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що дрібне викрадення чужого майна, яке охоплюється диспозицією ч. 4 ст. 51 КУпАП, має місце тоді, коли суб`єкт правопорушення діючи з прямим умислом і корисливою метою, здійснив таємне викрадення чужого майна, вартість якого не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, отже неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 1514 гривень, а 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становить 757 гривень.

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення уповноваженою особою до протоколу долучено такі матеріали:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №627363 від 23 червня 2025 року;

- рапорт ст. ДОП Подільського УП ГУНП у м. Києві Гродецького О. щодо виявлення ОСОБА_1 який скоїв крадіжку 31.05.2025 без будь-якого обґрунтування зазначеної інформації;

- рапорт оператора 102 про прийняття заяви про вчинене адміністративне правопорушення від 03.06.2025;

- письмові пояснення інспектора охорони ОСОБА_4 від 03.06.2025, який зазначив, що після перегляду відео-архіву ним виявлено крадіжку товару невідомою особою чоловічої статі, яка була скоєна 31.05.2025;

- письмову заяву інспектора охорони ОСОБА_4 від 03.06.2025, в якій повідомляє про виявлення невідомої особи чоловічої статі, який здійснив крадіжку 31.05.2025;

- письмове пояснення ОСОБА_1 від 23.06.2025 року, який повідомив, що 31.05.2025, скоїв крадіжку алкогольних напоїв у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, відомості до бланку внесено ст. ДОП Подільського УП ГУНП у м. Києві Гродецьким О. та містять напис: «Вірно»;

- довідку щодо вартості викраденого товару, засвідчену печаткою магазину «ФОРА» від 31.05.2025.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.

Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд встановив, що в порушення зазначених норм у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення уповноваженою особою не зазначено усіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення: не вказано, який саме товар було викрадено та його кількість.

Відсутні у матеріалах справи й докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 .

Так, у рапорті уповноваженої особи йдеться про те, що 25 травня 2025 року було викрито ОСОБА_1 , який скоїв дрібну крадіжку алкогольних напоїв без будь-якого обґрунтування зазначеної інформації;

Всі інші докази свідчать про вчинення правопорушення невідомою особою.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ВАД №627363 на предмет його обґрунтованості, суд констатує, що працівником поліції факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень, у наданих суду матеріалах відсутні докази, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи. Згідно вказаного протоколу свідки до справи не залучались, дані щодо здійснення технічного відеозапису у протоколі відсутні, відеозапис у магазині не вилучено.

Отже, уповноваженою особою порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення перед складанням відповідного протоколу.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої вст. 62 Конституції Українипрезумпції невинуватості.

Згідно зіст. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Урішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України`вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права самостійно редагувати суть адміністративного правопорушення зазначеного в протоколі, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.51 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, 38, ч. 4 ст.51, ст.247, 251, 280 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. О. Денисов