КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/9675/25Головуючий у І інстанції: Овсеп'ян Т.В.
Провадження №33/824/4709/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14листопада 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Малюги В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27серпня 2025 рокуОСОБА_1визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Малюга В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щоОСОБА_1 не керував транспортним засобом за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а просто очікував в машині дружину. До того ж на наявному в матеріалах провадженнявідеозаписі рух транспортного засобу ОСОБА_1 зафіксовано не було.

Такожзвертає увагу на те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки з результатом огляду він не погодився. Натомість поліцейські одразу почали складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення,заслухавши пояснення захисника Малюги В.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши викладені у апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 19 лютого 2025 року о09 год. 50 хв.керував транспортним засобом «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 Шевченка, 29в місті Києвів стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, оцінених на предмет належності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПДР суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 250939 від 19.02.2025 року, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу Drager, яким зафіксовано наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю в кількості0,95 проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння,підписаного ОСОБА_1 без зауважень та застережень, дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, та інші докази, наявні в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ним без застережень, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Згідно чеку-роздруківкиз приладу,за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння,в організмі останньоговиявленонаявність алкоголю в кількості 0,95 проміле.У відповідній графі наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами огляду.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, щопрацівники поліції під`їхали до припаркованого автомобілю, на водійському сидінні якого перебував ОСОБА_1 . Під час перевірки документів було встановлено, що водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, за що працівники поліції винесли постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Поряд з тим, під час спілкування з водієм у працівників поліції виникла обґрунтована підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння.На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`янінняна місці ОСОБА_1 погодився, та повідомив, що напередодні увечері вживав алкоголь. За результатом огляду, проведеного за допомогою спеціального технічного приладу Drager, встановлено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю в кількості 0,95 проміле. Щодо результатів огляду ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, як і з приводу того, що саме він керував вказаним у протоколі транспортним засобом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Цим самим спростовуються доводи захисника Малюги В.М. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_2 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та не мав обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції спростовуються і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так як водій погодився із результатами огляду на місці, в звязку з чим у поліцейських не виникло обов`язку доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Малюги В.М. в інтересах ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз