Номер провадження: 33/813/2141/25
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря - Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 28.08.2024 року о 14.00 годині, керував транспортним засобом Opel Zafira, державний номер НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Мала Арнаутська, 35, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, вчинив правопорушення повторно протягом року згідно постанови серії БАБ №177425 від 11.09.2023 (ч. 4 ст. 126 КУпАП), чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- розгляд справи проводився без участі ОСОБА_1 , судом першої інстанції не було дотримано вимоги ст. 268, 277-2 КУпАП;

- матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом, а також копії постанови серії ЕПР 1 № 119034 від 28.08.2024;

- поліцейським не надано постанову про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Крім того вказує, що є багатодітним батьком, а позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років та накладення штрафу у розмірі 40800 грн суттєво ускладнить фінансове становище та може призвести до боргових зобов`язань.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що жодних викликів від суду про розгляд справи не отримував, про розгляд справи йому не було відомо, про існування постанови дізнався 08.10.2025, коли отримав на телефон сповіщення про виконавче стягнення. В цей же день, ОСОБА_1 відразу звернуся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлений, а саме: судову повістку-повідомлення отримав у додатку «Viber» 06.11.2025 о 15:46:22 годині, що підтверджується довідкою про доставку (а.с. 30 зв), а також отримав повідомлення 06.11.2025 о 15:46 годині, що підтверджується телефонограмою (а.с. 30).

09.11.2025 ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведене та зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 15.10.2024 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 23.10.2025.

В графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119034 від 28.08.2024 щодо дати та часу розгляду справи ОСОБА_1 зазначив, що не згоден.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, в матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (на 15.10.2024 о 09:45 год).

Проте, така довідка не свідчить про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Направлення копії постанови судом першої інстанції від 15.10.2024 матеріали справи не містять.

08.10.2025 ОСОБА_1 особисто звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно з доданої до апеляційної скарги копії заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження начальнику Відділу державної виконавчої служби у м. Умані Уманського районну Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзовському О.О., ОСОБА_1 14.10.2025 отримав копію постанови суду та копію постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 19)

Враховуючи, що матеріали справи не містять належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, відсутність доказів направлення судом першої інстанції копії постанови та ознайомлення з виконавчим провадженням 14.10.2025, апеляційний суд вважає, що вказані підстави для поновлення є поважними причинами пропуску строку та за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови.

Щодо суті апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, чи керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами та матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 119034 від 28.08.2024, відеозаписом з місця події, довідкою старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області капітана поліції Михайла Бойка та іншими матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 119034 від 28.08.2024, яким зафіксовано, що 28.08.2024 року о 14.00 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Zafira, державний номер НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Мала Арнаутська, 35, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, вчинив правопорушення повторно протягом року згідно постанови серії БАБ № 177425 від 11.09.2023, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 1, 2);

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 177425 від 11.09.2023) (а.с. 4);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 177425 від 11.09.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 11.09.2023 О 18:20 годині в м. Умань, по вул. Визволителів, 26, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 20400 грн. (а.с. 5);

- відеозаписом, який було оглянуто в ході розгляду справи, яким підтверджено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за порушення дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» (13:54:35 хв), при перевірці особи, поліцейський вказав, що у ОСОБА_1 5 місяців назад був штраф та запитав в якому році ОСОБА_1 було позбавлено прав, на що останній відповів у 2022, в липні (13:59:33-14:00:11 хв). Поліцейський запитав: «У вас є посвідчення водія?», на що ОСОБА_1 відповів, що тиждень назад здавав іспит, не знає чи успішно (14:01:04 хв). Поліцейський роз`яснив, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП (14:29:23 хв).

Оцінюючи доводи скарги, що розгляд справи проводився без участі ОСОБА_1 , а судом першої інстанції не було дотримано вимоги ст. 268, 277-2 КУпАП, апеляційний суд зауважує, що права ОСОБА_1 наразі забезпечені шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та надання йому можливості бути вислуханим апеляційним судом під час апеляційного перегляду постанови суду та отримати відповіді на свої аргументи щодо незгоди із судовим рішенням, під час чого ним не спростовано правильних висновків суду. Отже, наведене не є беззаперечню підставою для скасування постанови.

Доводи скарги, що матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом, спростовується дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з місця водія автомобілю, у транспортного засобу горіли задні стопи. ОСОБА_1 , почувши причину зупинки, вказав «я по навигатору, я не местный» (13:54:35 хв).

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 поводив себе як водій транспортного засобу та не заперечував керування ним автомобілем.

Посилання, що матеріали справи не містять копії постанови серії ЕПР 1 № 119034 від 28.08.2024, спростовуються матеріалами справи - а.с. 1, 2.

Також спростовуються матеріалами справи твердження скарги, що поліцейським не надано постанову про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2-4 ст. 126 КУпАП - а.с. 5.

Посилання заявника, що він є багатодітним батьком, а позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років та накладення штрафу у розмірі 40800 грн суттєво ускладнить фінансове становище та може призвести до боргових зобов`язань, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова