Номер провадження: 33/813/1904/25
Номер справи місцевого суду: 514/1250/25
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

захисника Дорошенка С.О.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тарутинського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 380509 від 02 вересня 2025 року встановлено, що о 06 год. 55 хв. 07.07.2025 року, від ППРМ надійшла інформація про затримання 3-х гр. України, які перетнули ДК на вихід з України. О 08 год. 25 хв. 07.07.2025 року, під час здійснення перевірки ДКУ п/н « НОМЕР_1 » в р-ні п/зн №0677 на напрямку Ганнівка (Україна) Українка (РМ) на КСС виявлено доріжки слідів 3-х осіб, які перетнули ДКУ на вихід з України до РМ. В період з 20:00 06.07.2025 по 08:00 07.07.2025 року на даному напрямку виконував наказ на ОДК п/н «ПС» у складі якого перебував ст. солдат ОСОБА_2 , в якості молодшого п/н не забезпечив пильного несення служби під час спостереження за визначеною ділянкою та прилеглою місцевістю, чим порушив вимоги п.6 абз.1,12,13, п.7 гл. 2 розділу ІІ та вимоги абз. 1,10 п.10 гл.5 р.ІІ «Інструкції про службу п/н ДПСУ», затвердженого наказом МВС № 1261, ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Постановою судді Тарутинського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та між складанням протоколу та винесення постанови пройшло 2 доби, справа поступила згідно звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями: 04.09.2025 14:44:07, тому суд не мав змоги належним чином сповістити ОСОБА_1 так як справу було розглянуто у той самий день 04.09.2025;

2) як вбачається з постанови суду, протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №380509 було складено 02 вересня 2025 року, а подія зазначена в протоколі відбулась 07.07.2025 року. Зазначено, що до ППРМ надійшла інформація про затримання 3-х гр. України, які перетнули ДК на вихід з України. О 08 год. 25 хв. 07.07.2025 року, під час здійснення перевірки ДКУ п/н «Гр» в р-ні п/зн №0677 на напрямку Ганнівка (Україна) Українка (РМ) на КСС виявлено доріжки слідів 3-х осіб, які перетнули ДКУ на вихід з України до РМ. В період з 20:00 06.07.2025 по 08:00 07.07.2025 року на даному напрямку виконував наказ на ОДК п/н «ПС» у складі якого перебував ст. солдат ОСОБА_2 , в якості молодшого п/н не забезпечив пильного несення служби під час спостереження за визначеною ділянкою та прилеглою місцевістю..

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 380509 від 02 вересня 2025 року встановлено, що о 06 год. 55 хв. 07.07.2025 року, від ППРМ надійшла інформація про затримання 3-х гр. України, які перетнули ДК на вихід з України. О 08 год. 25 хв. 07.07.2025 року, під час здійснення перевірки ДКУ п/н « НОМЕР_1 » в р-ні п/зн №0677 на напрямку Ганнівка (Україна) Українка (РМ) на КСС виявлено доріжки слідів 3-х осіб, які перетнули ДКУ на вихід з України до РМ. В період з 20:00 06.07.2025 по 08:00 07.07.2025 року на даному напрямку виконував наказ на ОДК п/н «ПС» у складі якого перебував ст. солдат ОСОБА_2 , в якості молодшого п/н не забезпечив пильного несення служби під час спостереження за визначеною ділянкою та прилеглою місцевістю, чим порушив вимоги п.6 абз.1,12,13, п.7 гл. 2 розділу ІІ та вимоги абз. 1,10 п.10 гл.5 р.ІІ «Інструкції про службу п/н ДПСУ», затвердженого наказом МВС №1261, ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Частиною 2 статті 172-18 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Оскільки диспозиція ст. 172-18 КУпАП є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовослужбовцем, із обов`язковим зазначенням в протоколі.

Відповідно до ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і не ухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовцям за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з п.6, абз.1,12,13 п.7 гл. 2 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 №1261, кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків. Під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; брати участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану; виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України.

Відповідно до вимоги абз. 1,10 п.10 гл.5 р.ІІ Інструкції прикордонний патруль (далі - патруль) - прикордонний наряд у складі двох та більше прикордонників, який призначений для патрулювання (огляду) певної ділянки (району), пошуку порушників (ознак порушень) законодавства, контролю за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму та реалізації даних обстановки, а також для перевірки несення служби інших прикордонних нарядів. Під час несення служби патруль зобов`язаний:

нести службу відповідно до отриманого наказу, послідовно переміщуючись від одного місця несення служби до іншого;

вести спостереження за місцевістю, районами провадження робіт, здійснювати перевірку державного кордону, стану прикордонних знаків, інформаційно-попереджувальних табличок та інших інженерних споруд;

оглядати берегову смугу, перевіряти порядок обліку та утримання на причалах плавзасобів, їх плавання в територіальному морі, водах прикордонних річок, озер, інших водойм, вести спостереження за водною поверхнею;

здійснювати огляд транспортних засобів, будівель та інших місць можливого укриття правопорушників;

перевіряти документи на право перебування у прикордонній смузі й контрольованому прикордонному районі у громадян України, іноземців та осіб без громадянства;

проводити опитування осіб, працівників у районах провадження робіт та обслуговуючий персонал транспортних засобів з метою отримання (уточнення) інформації про можливу протиправну діяльність у районі патрулювання;

підтримувати взаємодію з іншими прикордонними нарядами, у тому числі в пункті пропуску (пункті контролю, контрольному пункті в`їзду - виїзду);

здійснювати пошук та вживати заходів щодо затримання правопорушників законодавства з прикордонних питань, документування та збереження ознак правопорушення;

забезпечити охорону та супроводження (конвоювання) затриманих до підрозділу охорони кордону;

дотримуватись заходів маскування.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: 1) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; 2) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; 3) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; 4) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; 5) в чому виразилися допущені ним порушення.

Проте уповноважені особи прикордонної служби не встановили обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби, покладені на нього обов`язки належним чином не виконував, а саме неякісно організував службу прикордонного наряду, не виявив та не припинив адміністративні правопорушення, що призвело до порушення державного кордону - незаконного перетину чотирма громадянами, які в подальшому були затримані суміжною стороною. В протоколі формально вказано про порушення ОСОБА_1 положень Інструкції та не зазначено, які конкретно дії були вчинені ним, в порушення вказаної Інструкції.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , однак суд першої інстанції не взяв їх до уваги та не надав належної оцінки, обмежившись формальною вказівкою на них.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «ПС», будучи молодшим прикордонного наряду спільно зі старшим сержантом ОСОБА_3 в період з 20.00 06 липня 25 року по 08.00 07 липня 2025 року в районі п/зн 0677 на відстані 900 м від ДКУ. Служба була організована згідно з отриманого наказу та керівних документів. Наказ поставив ст. с-нт ОСОБА_4 наряд був екіпірований ТЗОК (Бінокль, тепловізор (HikMikpo), БПЛА (Matrix 30Т)). Згідно з польотного завдання було здійснено 1 політ з 02:30-02:49, порушення державного кордону не було виявлено. Польоти з 21:54 по 02:14 не здійснювались через наявність повітряної тривоги. о 07:00 від п/н ЧГ надійшла інформація, що ППРМ затримала трьох осіб в р-ні п/зн 0677. Інформацію щодо спроби порушення державного кордону на даному напрямку не отримав, жодних ознак, які вказували б на підготовку до порушень на даному випадку не виявлялось (а.с.3).

Тобто ОСОБА_1 в межах його посадових повноважень та наявної технічної можливості було вжито заходів щодо належного несення прикордонної служби.

У судовому засіданні, яке відбулось 27 жовтня 2025 року адвокатом Дорошенком С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надано лист НОМЕР_2 Прикордонного загону ДПСУ «Про проведення заходів», з якого вбачається, що необхідно провести додаткові інструктажі зі штатними та позаштатними операторами БпАК щодо заборони використання авіаційної техніки під час несприятливих погодних умов (вітер більше 12 м/с, дощ, сніг, туман, обледеніння), температурі навколишнього середовища від -10 градусів до +35 градусів, здійснення запуску авіаційної техніки на відстані менше 20 м від перешкод (будівель, дерев, ліній електропередач тощо), здійснення запуску БпЛА з рухомих об`єктів, використання авіаційної техніки під час сигналу «ПОВІТРЯНА ТРИВОГА».

Крім того адвокатом Дорошенком С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 10 листопада 2025 року надано відповіді на адвокатські запити разом з додатками у вигляді:

- копії наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 14 грудня 2024 року №3383-АГ «Про застосування безпілотних авіаційних комплексів та безпілотних літальних апаратів у НОМЕР_2 прикордонному загоні на 2025 рік», на 6 арк;

- витяг з книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) на 2 арк;

- роздруківку оголошення сигналу «Повітряна тривога» у період з 06 липня по 07 липня 2025 року.

Із -роздруківки оголошення сигналу «Повітряна тривога» у період з 06 липня по 07 липня 2025 року вбачається, що сигнал «Повітряна тривога» на території Одеської області було оголошено у період з 06 липня 2025 року 23:18:25 по 07 липня 2025 року 02:13:24.

Тобто враховуючи наведене у період з 06 липня 2025 року 23:18:25 по 07 липня 2025 року 02:13:24 під час сигналу «Повітряна тривога» та враховуючи інструкції з використання БпЛА, ОСОБА_1 , як оператор БпЛА, не мав змоги здійснювати повітряні операції щодо контролю державного контролю України.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не мав змоги виявити осіб, які намагалися незаконно перетнути кордон, через оголошення сигналу «Повітряна тривога», що унеможливило здійснено постійного контролю за допомогою авіаційних систем БпЛА, а не через порушення ним дій щодо неякісної організації служби, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а тому на думку апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та між складанням протоколу та винесення постанови пройшло 2 доби, справа поступила згідно звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями: 04.09.2025 14:44:07, тому суд не мав змоги належним чином сповістити ОСОБА_1 так як справу було розглянуто у той самий день 04.09.2025, не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 106-1, 106-2, 162, 172-10 - 172-20, 173, 173-1, частинами другою і третьою статті 173-8, статтями 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188-22, 203 - 206-1, розглядаються протягом доби.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Однак враховуючи строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-18 КУпАП, повідомлення особи за три доби не вбачається можливим.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Тарутинського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік