Справа № 199/6652/25
ПОСТАНОВА

іменем України

12.11.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 24.05.2021 (орган, що видав 5612), РНОКПП НОМЕР_2 , має військовий квиток серії НОМЕР_3 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 14.09.2012, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника Кравцова В.В.,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, 27.04.2025 о 19:15 годині у місті Добропілля, пров. Курчатова, 1 повторно керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML320», н.з. НОМЕР_5 , з ознакою алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку шляхом продуття газоаналізатору «Alcotest 6810 Drager» або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України», тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому ОСОБА_1 просив зупинити провадження у справі до моменту його звільнення з військової служби, про що надіслав на адресу суду відповідне клопотання.

Надаючи оцінку та вирішуючи це клопотання, суддя виходив з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в п. 21 постанови від 30.08.2023 у справі №208/712/19, розглядаючи заяву захисника про перегляд постанов Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.04.2019 та Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019 про притягнення особи до адміністративної відповідальності з підстави встановлення ЄСПЛ у рішенні від 06.10.2022 (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, констатувала, що згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 4 ст. 277 КУпАП визначено, що строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та, а також статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, розглядаються уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервiстами, якi перебувають у запасi Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України) у триденний строк після надходження відповідної заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інакше у відповідності до п. 10) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, підлягає закриттю.

Таким чином, норми КУпАП, на відміну від ст. 335 КПК України, не містять права органу, що розглядає справу, зупинити розгляд справи про адміністративні правопорушення у зв`язку із призовом для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Підстави для зупинення провадження у справі вичерпно визначені положеннями ст. 277 КУпАП.

Відтак, з огляду на приписи ст. 277 КУпАП та постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №208/712/19, суддя не має права застосовувати аналогію кримінальної процесуальної норми та зупиняти провадження у справі у випадках, не передбачених нормами КУпАП, інакше в такому випадку суддя перебирає на себе не притаманну йому функції законодавця, що є неприпустимим (наприклад, остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі «Укркава проти України» від 30.06.2025).

У судовому засіданні захисник Кравцов В.В. вважав можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки він проходить військову службу.

Захисник Кравцов В.В. просив закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки:

-не має факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;

-адміністративний матеріал не містить доказів, зокрема, належним чином завірених копій рішень суду, які набрали законної сили, про те, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії передбачені частиною першою статті 130 Кодексу України по адміністративне правопорушення, а також відсутня довідка про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення що свідчить про відсутність підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП;

-відеозапис є неповним, а тому є таким що містить порушення п. 5 Розділу ІІ та п. 2 Розділу VIІ Інструкції 1026 так як співробітником поліції не забезпечене належне дотримання вимог Інструкції № 1026. працівник поліції не попереджає ОСОБА_1 про застосування до нього превентивних заходів а саме застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

-ОСОБА_1 є військовослужбовцем і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав здійснюватися співробітниками військової служби правопорядку Збройних сил України;

-у відношенні ОСОБА_1 неможливо застосувати такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не надавалося таке право і останній взагалі його не має та автомобіль «Mersedes-Benz ML320», д.н.з. НОМЕР_5 , не підлягає конфіскації, оскільки не є власністю ОСОБА_1 .

Також захисником було подано:

-клопотання про визнання доданого до справи відеозапису недопустимим доказом;

-клопотання про визнання процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння такою, що здійснена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав здійснюватися співробітниками військової служби правопорядку Збройних сил України.

Захисником також було подано клопотання про залучення до розгляду справи прокурора.

Суддя, вирішуючи дане клопотання захисника, направив лист на ім`я керівника Покровської окружної прокуратури Донецької області про вирішення питання про залучення прокурора до розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Зокрема, суддя звернув увагу на те, що санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає можливість накладення стягнення у виді адміністративного арешту.

Згідно ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як слідує з приписів ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право, в тому числі, брати участь у розгляді справи (будь-якої справи про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу.

Статтею ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено безумовний обов`язок держав-учасниць виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18 та 3 інші заяви) від 06.10.2022 констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (на заявників були накладені адміністративні стягнення у різних провадженнях за відсутності сторони обвинувачення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 (справа за ч. 1 ст. 130 КУпАП) визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки апеляційний суд за власною ініціативою шукав ключові докази, які шкодять становищу обвинуваченого, чим створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Враховуючи приписи ст. 7, 250, 287 КУпАП, ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя просив розглянути питання участі прокурора у розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1

02.09.2025 на адресу суду надійшов лист заступника керівника Покровської окружної прокуратури Донецької області про те, що нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженнях у справах про адміністративне правопорушення не належить до функцій прокуратури, встановлених Конституцією України, а також враховуючи те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відноситься до адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, правові підстави для участі прокурора окружної прокуратури у розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 відсутні.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у відсутність прокурора та ОСОБА_1 , що відповідає вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вислухавши думку захисника Кравцова В.В., вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 313514 від 27.04.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

У той же час слід зазначити, що поліцейський у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив про наявність такої ознаки алкогольного сп`яніння у водія як: «почервоніння обличчя».

Проте, виходячи з п. 3 та 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, такої ознаки алкогольного сп`яніння, як «почервоніння обличчя» не передбачено. Є ознака «різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя», проте вона ОСОБА_3 у вину не інкримінована.

У зв`язку із цим слід зазначити, що суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, оскільки, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин при описі суті вчиненого правопорушення суддя не приймає як належну ознаку алкогольного сп`яніння у водія: «почервоніння обличчя» та не посилається на неї при описі суті вчиненого правопорушення та оцінки інших доказів, що не спростовує наявність у водія такої ознаки алкогольного сп`яніння, як «запах алкоголю з порожнини рота», що могло бути виявлено виключно поліцейським під час спілкування із водієм та перевірено шляхом проходження водієм огляду на стан сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що у водія ОСОБА_1 була виявлена ознака алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST DRAGER 6810»;

- змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.04.2025, з якого убачається, що у водія ОСОБА_1 була виявлена ознака алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився;

- матеріалом відеозапису працівника поліції, з якого убачається, що працівник поліції назвав адресу місцезнаходження. ОСОБА_1 представився та повідомив, яким транспортним засобом він керував. Працівником поліції було встановлено, що номерні знаки авто не відповідають транспортному засобу, яким керував ОСОБА_1 . Працівником поліції повідомлено, що відносно ОСОБА_1 буде винесена постанова з цього приводу, йому роз`яснені права. ОСОБА_1 повідомив, що має посвідчення водія, проте забув його вдома, поспішає на бойове завдання. Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 згідно бази «Армор» позбавлений права керування транспортними засобами. Працівник поліції повідомив, що відносно водія буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснені права. ОСОБА_1 повідомив, що підписувати протокол не буде, надавати пояснення не буде, поспішає на бойове завдання. Працівник поліції повідомив, що від ОСОБА_1 чутно запах алкоголю і він вважає, що ОСОБА_1 вживав алкогольна напої. На питання працівника поліції: «Вживали?», ОСОБА_1 відповів: «Ні, може вчора вранці, сьогодні перед керуванням не вживав». На питання працівника поліції: «Будете продувати газоаналізатор Драгер на місці зупинки?», ОСОБА_1 відповів: «Ні, не буду, бо поспішаю». На питання працівника поліції: «Їхати в медичний заклад для встановлення стану сп`яніння будете?», ОСОБА_1 відповів: «Ні». Працівником поліції повідомлено, що у разі відмови ОСОБА_1 порушить п. 2.5 Правил дорожнього руху та оскільки він двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП буде складено протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснені права. ОСОБА_1 не бажав надавати пояснення та підписувати протокол. ОСОБА_1 відсторонили від керування;

- копією постанови судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП;

- копією постанови судді Костопільського районного суду Рівненької області від 26.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку позиції захисника про наявність підстав для закриття провадження по справі за п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважаю такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Приписи статті 266 КУпАП, Правил дорожнього руху, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, надають інспектору поліції виключні повноваження щодо виявлення у водія ознак сп`яніння.

Тобто це дискреційні повноваження поліцейського і водій, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, повинен виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння або нести відповідальність за безпідставну та необґрунтовану відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Матеріалом відеозапису чітко зафіксовано, що водій ОСОБА_1 мав явну ознаку алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), тому поліцейський мав всі підстави пред`явити вимогу водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте водій, не наводячи належного та об`єктивного обґрунтування, відмовився виконувати законні вимоги поліцейського, що суперечить приписам п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Доводи захисника про те, що в справі не має факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , суддею не приймаються, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Спеціальними засобами доказування підлягає підтвердженню лише процедура огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначена ст. 266 та ст. 266-1 КУпАП.

Зокрема, ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 313514 від 27.04.2025 зафіксовано, що ОСОБА_1 27.04.2025 о 19:15 годині у місті Добропілля на пров. Курчатова, 1 повторно керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 320», н.з. НОМЕР_5 . Водій ОСОБА_1 не скористався своїм правом внести зауваження до змісту протоколу про адміністративне правопорушення і не вніс до вказаного протоколу зауважень з приводу керування ним транспортним засобом, відмовився від надання пояснень та підпису в протоколі.

Крім того, з матеріалу відеозапису поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не ставив під сумнів факт керування ним автомобілем, зазначивши, що він керував транспортним засобом та поспішає.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно сукупність досліджених доказів надає судді можливість дійти висновку про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тому вимога поліцейського щодо виконання ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху у відповідності до ст. 266 КУпАП була законною, але водій ОСОБА_1 безпідставно її не виконав.

Доводи захисника про те, що адміністративний матеріал не містить доказів, зокрема, належним чином завірених копій рішень суду, які набрали законної сили, про те, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, а також відсутня довідка про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП, суддею не приймаються, оскільки до матеріалів справи долучена копія постанови судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та копія постанови судді Костопільського районного суду Рівненької області від 26.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, які надають можливість встановити, що ОСОБА_1 є особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (ці відомості є відкритими, перебувають на сайті «Судова влада України» і інформація, зазначена в копіях постанов є відкритою та оприлюдненою).

Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівника поліції, у зв`язку із чим такий матеріал відеозапису слід визнати недопустимим доказом, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому приписами статті 266 КУпАП не передбачено як обов`язкову умову застосування технічних засобів відеозапису або, в разі неможливості застосування таких засобів, залучення двох свідків, для фіксації руху чи зупинки транспортного засобу.

За таких обставин доводи захисника щодо відсутності саме відео-фіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , чи його зупинки, є необґрунтованими, оскільки факт руху автомобілем під керуванням ОСОБА_1 доведений сукупністю доказів, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП, оцінку яким надано в цій постанові.

Суддя вважає, що наявний матеріал відеозапису в достатній мірі, з огляду на диспозицію ч. 3 ст. 130 КУпАП та вимоги ст. 266 КУпАП, зафіксував процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме: відмову водія ОСОБА_1 пройти такий огляд у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав здійснюватися співробітниками військової служби правопорядку Збройних сил України, у зв`язку з чим огляд ОСОБА_1 слід визнати не дійсним, не приймаються.

Частиною ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Приписи статті 266 КУпАП, Правил дорожнього руху, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, надають інспектору поліції виключні повноваження щодо виявлення у водія ознак сп`яніння.

Тобто це дискреційні повноваження поліцейського і будь-який водій, який на дорогах загального призначення керує транспортним засобом, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, повинен виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння або нести адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП за безпідставну та необґрунтовану відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Згідно ч. 3 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що водій ОСОБА_1 станом на 27.04.2025 дійсно проходив військову службу у Збройних Силах України, проте не був військовослужбовцем строкової служби.

За таких обставин водій ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, але до нього за вчинення даного правопорушення не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.

Таким чином, доводи захисника про те, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні військовослужбовця ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом на дорозі загального призначення, обов`язково повинні бути присутніми представники ВСП, не ґрунтується на вимогах КУпАП.

Крім того, у відповідності до п. 1) ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення за статтею 130 КУпАП мають право складати лише:

1) уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції;

2) уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та внутрішньому водному транспорті.

Здійснювати дії щодо тимчасового вилучення посвідчення водія (стаття 265-1 КУпАП) мають право виключно поліцейські.

При цьому, як слідує з п. 1) ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноваженні на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, мають право складати протоколи лише про адміністративні правопорушення, передбачені: статтею 44, частиною другою і третьою статті 123, статтями 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7, що вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.

Також слід зазначити, що окремий порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений у відповідності до ст. 266-1 КУпАП, стосується тих військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які:

- виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин;

- перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, процедура огляду на стан сп`яніння, що визначена у ст. 266-1 КУпАП не стосується тих військовослужбовців, які, керуючи транспортними засобами, порушили правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП, за якої такі військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Приймаючи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що військовослужбовець ОСОБА_1 27.04.2025 о 19:15 годині у АДРЕСА_2 , виконував безпосередні обов`язки військової служби або перебував на території військової частини або вчинив таке правопорушення, не будучи водієм транспортного засобу, відповідно, працівники поліції, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, правомірно застосували до останнього загальний порядок проходження огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП, що узгоджується з приписами ст. 255 КУпАП.

На підставі викладеного вважаю, що всі докази, які покладені в основу даної постанови, відповідають положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП, тобто є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладення йому адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку руху, дані про особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, отримував посвідчення водія, ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без конфіскації транспортного засобу, оскільки автомобіль, яким керував ОСОБА_1 не належить останньому на праві приватної власності.

Доводи захисника про те, що оскільки ОСОБА_1 вже позбавлений права керування, тому його неможливо повторно позбавити права керування транспортним засобом є необґрунтованими, оскільки санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП визначає можливість накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

В цій справі встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тому відносно останнього можливо застосувати таке стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Згідно з постановою судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та останньому накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючи викладене, при призначенні ОСОБА_1 остаточного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами необхідно приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024, яка набрала законної сили 24.09.2024, строк якого становить 1 рік 10 місяців 11 днів.

Згідно з постановою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 26.11.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та останньому накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючи викладене, при призначенні ОСОБА_1 остаточного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами необхідно приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 26.11.2024, яка набрала законної сили 09.12.2024, строк якого становить 2 роки 27 днів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 12) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.

Тобто законом не передбачено можливість звільнити порушника від сплати судового збору через факт наявності правового статусу військовослужбовця. Відповідно лише військовослужбовець, який під час виконання службових обов`язків, вчинив адміністративне правопорушення може бути звільнений від сплати судового збору.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, будучи військовослужбовцем.

Проте, як зазначено вище, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків військовослужбовця, у зв`язку з чим підстав для його звільнення від сплати судового збору не вбачається.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до накладеного адміністративного стягнення приєднати невідбуті частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідно до:

1) постанови судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024, яка набрала законної сили 24.09.2024;

2) постанови судді Костопільського районного суду Рівненської області від 26.11.2024, яка набрала законної сили 09.12.2024

та остаточно накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 13 (тринадцять) років 11 (одинадцять) місяців 8 (вісім) днів, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: В.О.Лисенко