Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Волошина Миколи Кузьмича на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в КНП «Степанська районна лікарня» до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Волошин М.К. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, адже транспортував автомобілем породіллю до Рівненського перинатального центру, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №564/3561/25 Суддя в суді І інстанції Снітчук Р.М.

Провадження № 33/4815/843/25 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403876 від 27.07.2025 року вбачається, що 27 липня 2025 року о 02 год. 54 хв., в м. Костопіль, автодорога Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 118 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Opel Combo", р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`ягніння.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Однак, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (ст. 17 КУпАП).

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

ОСОБА_1 не заперечує свою провину в порушенні п. 2.9а ПДР України та зазначає, що він працює водієм в КНП «Степанська районна лікарня». Інших водіїв в штаті лікарні немає. 27.07.2025 року у нього був вихідний день (неділя) але вночі до нього зателефонувала ОСОБА_2 , яка просила терміново завезти її до пологового будинку м. Рівне, де вона перебуває на обліку, оскільки у неї почався процес пологів. Іншого водія ОСОБА_2 знайти не могла, у зв`язку з чим він був вимушений завезти її службовим автомобілем до полового будинку, незважаючи на те, що він вживав алкоголь напередодні ввечері.

Дані обставини підтверджуються подорожнім листом службового автомобіля №87 від 27.07.2025 року та клопотанням головного лікаря КНП «Степанська районна лікарня» (а.с. 16, 17).

Також матеріали справи місять ряд позитивно характеризуючих ОСОБА_1 документів (а.с. 15, 18, 20, 21).

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв поліцейських про дані обставини, які останніми не були враховані.

На переконання апеляційного суду, незважаючи на те, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте він не мав умислу на його вчинення, оскільки допущений ним проступок було вчинено в стані крайньої необхідності задля забезпечення однієї із засад Конституції України, яка визначає, що життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дій особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони (п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Волошина Миколи Кузьмича задовольнити.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2025 року скасувати, а провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням ним дій у стані крайньої необхідності.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.