ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/903/25 Номер провадження 33/814/715/25Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., при секретарі Чемерис А.К., за участі _адвоката ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Альошкіної Олени Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 20 травня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 20 травня 2025 року встановлено, що 20 березня 2025 року гр. ОСОБА_2 березня 2025 року близько 08 год. 00 хв. перебуваючи за місцем мешкання вчинила сварку із донькою ОСОБА_4 , під час якої були присутні малолітні онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , 01 червня 2021 року, в ході якої була завдана шкода психічному здоров`ю малолітніх осіб, а також завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_4 , чим вчинила домашнє психологічне насильство за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення, у порядку ч.2 ст.36 КУпАП остаточно визначивши ОСОБА_6 стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Не погоджуючись з постановою суду її в апеляційному порядку оскаржує адвокат Альошкіна О.І., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає недоведеним факт спричинення фізичного чи психологічного насильства потерпілій та малолітнім дітям.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Прозапобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст.1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

У поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнала факт нецензурної лайки в бік ОСОБА_4 в присутності її малолітніх дітей.

Суд враховує той факт, що в протиправних діях ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 спостерігається певна послідовність, що підтверджується висновками Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 21 січня 2025 року у справі № 534/2950/24.

Наведене, на думку суду, свідчить, що психологічне насилля, що чинить ОСОБА_2 тягне за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди ОСОБА_4 та її малолітнім дітям.

Таки чином, суд погоджується з висновком місцевого суду, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за першим епізодом - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинене повторно протягом року; за другим епізодом - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої особи; за третім епізодом - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої особи.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що матеріали справи містять достатній об`єм фактичних даних, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП.

Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Альошкіної Олени Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця