ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.5 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 463613 від 24.09.2025, 24.09.2025 10:20 м.Харків, вулиця Шевченка, 41, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_2 , під час складання іспиту на навчальному автомобілі порушив вимогу п.16.11 ПДР України, не надав дорогу водію ОСОБА_2 , який керував велосипедом по головній дорозі, змусив різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

Вказані події відбулися в результаті порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч.5 ст.122 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 02.10.2025 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 24.09.2025 приблизно о 10-10 чи 10-30 годині він їхав по вулиці Шевченка по другорядній дорозі, там три смуги руху, він рухався по центральній смузі, прямо, пропускав автомобілі. Разом з цим велосипедист виїхав з правого ряду на головну, зробив поворот по суцільній та виїхав йому в бік. Дану поведінку велосипедиста передбачити було неможливо та він не міг врахувати його дії.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, допитавши свідка, суд установив таке.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ч.5 ст. 122 КУпАП настає у разі вчинення порушення, передбачених частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

У відповідності до п. 2.3 (б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Відповідно до п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 463613 від 24.09.2025, 24.09.2025 10:20 м.Харків, вулиця Шевченка, 41, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Тойота Корола, д.н.з. НОМЕР_2 , під час складання іспиту на навчальному автомобілі порушив вимогу п.16.11 ПДР України, не надав дорогу водію ОСОБА_2 , який керував велосипедом по головній дорозі, змусив різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

У свою чергу, у п.1.10 ПДР України надано дефініцію поняттю водій, під яким необхідно розуміти особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У абз. 3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. У п.4 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зазначено про суб`єктів злочинів, передбачених ст.ст. 286, 415 КК України, об`єктивна сторона яких також передбачає керування особою транспортним засобом, як і об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У вказаному пункті цієї постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що за певних умов до відповідальності за ст.ст. 286, 415 КК України може бути притягнута особа, яка навчає водінню іншу особу і перебуває під час навчальної їзди поруч із учнем (майстер виробничого навчання, інструктор тощо).

Таким чином, з огляду на викладене вище, водієм необхідно також вважати особу, яка здійснює саме навчання керуванню транспортним засобом учнів-водіїв.

Порядок навчальної їзди регламентовано у Розділі 24 ПДР України.

Пунктом 24.5 Розділу 24 ПДР України передбачено, що навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки у присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається.

Положенням ч.ч.1, 4 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Порядок приймання практичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами урегульовано у розділі ІІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС від 07 грудня 2009 року №515.

За п.п.1, 2, 3, 5 цього Порядку практичний іспит з навичок керування транспортним засобам (далі - практичний іспит) складається в тому ж ТСЦ МВС, де було успішно складено теоретичний іспит. Практичний іспит приймає екзаменатор, який має посвідчення водія тої категорії транспортних засобів, з якої приймає іспити. Для допуску до складання практичного іспиту особа подає екзаменатору документ, що посвідчує особу, та екзаменаційний лист, в якому визначено вправи для перевірки підготовленості особи до керування транспортним засобом та типові помилки, які можуть бути допущені. Транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких приймаються практичні іспити, повинні мати розпізнавальний знак "Учбовий транспортний засіб" відповідно до вимог підпункту "к" пункту 30.3 Правил дорожнього руху, та бути обладнані відповідно до вимог законодавства додатковими педалями зчеплення (крім транспортних засобів з автоматичною коробкою передач), гальмування, дзеркалом заднього виду для екзаменатора.

У п.6 вказаного Порядку зазначено, що під час проведення практичного іспиту на транспортному засобі ТСЦ МВС екзаменатор перебуває у транспортному засобі поруч з особою, що екзаменується, контролює правильність виконання вправ та фіксує помилки в екзаменаційному листі.

У разі прийняття практичного іспиту на транспортному засобі закладу на сидінні, з якого здійснюється доступ до дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу, перебуває спеціаліст з навчання керуванню транспортними засобами такого закладу (далі - спеціаліст закладу). У цьому випадку екзаменатор розташовується таким чином, щоб мати можливість контролювати дії особи, що екзаменується, та спеціаліста закладу.

За п.п. 8, 16, 19 цього Порядку до початку проведення практичного іспиту на майданчику для навчання з початкового керування транспортним засобом екзаменатор перевіряє: наявність та цілісність елементів та технічних засобів організації дорожнього руху і відповідність їх установлення діючим вимогам; транспортні засоби на відповідність вимогам до транспортних засобів, що використовуються для проведення практичних іспитів; справність технічних засобів контролю процесу проведення практичних іспитів. У разі встановлення екзаменатором під час перевірки невідповідності однієї або кількох умов, визначених абзацами другим-четвертим цього пункту, практичний іспит не проводиться. Вправи, у тому числі пов`язані із зміною напрямку руху за маршрутом, виконуються за чіткою командою екзаменатора. Під час проведення іспиту екзаменатору забороняється давати команди, виконання яких може призвести до вчинення порушення ПДР або створення аварійної ситуації. Спеціалісту закладу забороняється втручатися в хід практичного іспиту, крім випадків, коли команди екзаменатора в разі їх виконання передбачають порушення ПДР або створення аварійної ситуації. У разі втручання спеціаліста закладу в перебіг практичного іспиту, крім випадків, визначених цим абзацом, проведення практичного іспиту зупиняється і починається заново.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо здійснював керування транспортним засобом марки «Toyota Corolla» д.р.н. НОМЕР_2 в момент події, що мала місце 24.09.2025, складав практичний іспит для отримання права керування транспортними засобами відповідної категорії, попередньо пройшовши навчання, що відповідно до Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №487 від 20 травня 2009 року, необхідно для керування автомобілем тієї категорії, щодо якої він здавав практичний іспит у територіальному органі МВС.

Складання іспитів у ТСЦ МВС, а не здійснення навчання учнів-водіїв, передбачено і Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340.

Керування ОСОБА_1 автомобілем у присутності екзаменатора не мало характеру навчальної їзди, яка здійснюється у присутності спеціаліста з підготовки водіїв та є інтегральною частиною процесу підготовки або перепідготовки особи відповідно до встановлених планів і програм, у той час як у п.1.10 ПДР регламентовано, що водієм є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, що як встановлено вище не є тотожними поняттями. Вимоги цього пункту ПДР встановлюють конкретні умови, за яких особу необхідно вважати водієм, та розширеному тлумаченню не підлягають.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 був водієм в розумінні ПДР України.

Положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі- Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), врегульовано порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 4 п. 1розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до ст. 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, Управлінням патрульної поліції Харківської області, крім протоколу серії ЕПР1 № 463613 від 24.09.2025, який складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, суду надано:

- довідку за підписом інспектора ВАП УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Бикової К. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП не отримував посвідчення водія;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 24.09.2025, згідно з даними яких він рухався на велосипеді по вул.Героїв рятувальників вниз та по головній повертав на вул.Шевченка в бік ГУ ДСНС України м.Харкова (на право) та в цб мить по вул.Шевченка в напрямку центра в полосу, яку він заїжджав (права) рухався навчальний автомобіль сервісного центру МВС Toyota Corolla, н.з. НОМЕР_2 , який не пропустив його, коли він по головній виїжджав на вул.Шевченка, чим примусив його раптово змінити напрямок, тому що створив перешкоду руху. Контакту з автомобілем не було. Зупинити дане авто йому виявилося можливим лише через 100 метрів від перехрестя. Після чого був здійснений виклик 102. Дані дії фіксувались на портативний носій (відеореєстратор);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.09.2025, згідно з даними яких він складав іспит з водіння. Їхав по вулиці Шевченка на машині сервісного центру «Toyota». Проїжджав перехрестя вул.Шевченка та вул.Героїв рятувальників. Пропустивши всі машини, які рухались по головній дорозі, закінчуючи маневр, згори вул.Героїв рятувальників виїхав велосипедист, без покажчика повороту. Вони з інспектором не побачили створення аварійної ситуації та продовжили рух по маршруту сервісного центру МВС номер маршруту 9. Згодом велосипедист почав наздоганяти їх та інспектор надав команду зупинитись, після чого він зупинив автомобіль. Іспит був завершений. Водій велосипеда керував велосипедом, який не обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 24.09.2025, згідно з даними яких він виконував свої службові обов`язки, приймаючи іспит з техніки водіння, на службовому транспортному засобі ТСЦ-6342 Toyota Corolla, держ.номер НОМЕР_2 у кандидата у водії категорії «В» ОСОБА_1 згідно екзаменаційного листа №4 від 24.09.2025. У кандидата було провірено паспорт громадянина України та медичну довідку. Оцінивши пропускну спроможність вулично-дорожньої мережі та безпекової ситуації, ним було обрано маршрут №9 ТСЦ №6342 та ознайомлений кандидат з маршрутом, який узгоджений відповідними органами. Приблизно о 10-15 почався іспит. Впродовж їх руху по вул.Шевченка кандидат у водії допустив наїзд на розділову смугу, чим порушив ПДР. При під`їзді до нерегульованого перехрестя вул.Шевченка та вул. Героїв рятувальників кандидат у водії виконав вимоги дорожнього знаку 2.2, але не виконав знак 2.1, створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху. В заяві № він поставив відмітку, що іспит ОСОБА_1 не складено. Свою провину не визнає. Водій велосипеда керував велосипедом, який не обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами;

- рапорт поліцейського взводу 2 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП Коваленка О. від 24.09.2025, згідно з даними якого 24.09.2025 у складі екіпажу 1251 о 10-28 хв. надійшов виклик на службовий планшет порушення ПДР. Прибувши на місце виклику було виявлено заявника ОСОБА_2 , який повідомив наступне, що о 10-20 год. м.Харків, по вул.Шевченка, 41, водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. Toyota Corolla, н.з. НОМЕР_2 , під час складання іспиту на навчальному автомобілі порушив вимогу п.16.11 ПДР України, не надав дорогу водію ОСОБА_2 , який керував велосипедом по головній дорозі, змусив різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. Було відібрано пояснення від водіїв та свідків та складено один матеріал, а саме протокол ЕПР1 №463613 за ст.122 ч.5 КУпАП. Подія фіксувалась на бодікамери б.к.471153, 479001;

- відеозаписами.

Суд враховує, що ч.1ст. 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень ст. 251,252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 надав пояснення про те, що 24.09.2025 о 10-20 годині він рухався по вулиці Шевченка в напрямку центру міста на велосипеді. На перехресті три полоси руху в напрямку центру, при чому друга та третя - лише прямо. Він їхав по правій смузі. Перед перехрестям метрів за 50 стоїть знак закінчення головної дороги, уступи дорогу і відстань дії знаку 100 метрів, тобто він перекриває перехрестя. Далі, безпосередньо перед стоп-лінією висять ще три знаки. Це рух по смугам перша праворуч, друга та третя прямо, знак, який стосується вантажівок та третій знак стоп. Загалом 5 знаків. Він, як велосипедист, не має права рухатись з другого ряду. Він їхав з правої сторони праворуч, за межами перехрестя розвертається по головній дорозі спускається, маючи перевагу перед іншими транспортними засобами.

Стосовно порушення ОСОБА_1 п.16.11 ПДР України пояснив, що в момент події він їхав по правій смузі руху до перехрестя, яке нерегульоване, є лише знаки. В момент, коли він рухався, ОСОБА_1 стояв в другій смузі, ліворуч від нього. Він повернув праворуч. ОСОБА_1 стояв на стоп-лінії. Він повернув праворуч, піднявся метрів на 11-15 вгору, щоб вийти за межі перехрестя, розвернувся та, маючи перевагу, спускався по головній дорозі. ОСОБА_1 , рухаючись по головній дорозі, не надав йому перевагу в русі в момент спуску. В подальшому, коли він повернув на вулицю Шевченка та їхав праворуч він автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , останній його не бачив, та створив аварійну ситуацію на ділянці дороги, де було звуження смуги. Надалі він виїхав перед автомобілем під керуванням ОСОБА_1 та зупинив його з підстав порушення ПДР та викликав поліцію.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП повністю доведеною.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Гл.10 КУпАП).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення за ч.5 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в межах санкції передбаченої статті.

Згідно положень ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.34, 35, 124 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини 1,4 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 285 КУпАП копію постанови після її оголошення протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя - С.М. Лисиченко