П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 15 липня 1989, РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2023 року о 16 годині 54 хвилини у м. Києві, по вул. Кирилівська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Міцубісі», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля марки «Форд», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , 1981 року народження та скоїв з ним зіткнення.

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Форд», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 16 листопада 2023 року о 16 годині 54 хвилини у м. Києві, по вул. Кирилівська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Міцубісі», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив п. 2.10а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, повідомив що ДТП не вчиняв, транспортним засобом взагалі не керував, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення ним адміністративних правопорушень.

Заслухавши особу, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя дійшов висновку про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 16 листопада 2023 року о 16 годині 54 хвилини у м. Києві, по вул. Кирилівська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Міцубісі», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля марки «Форд», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , 1981 року народження та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобіль марки «Форд», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, що було зафіксовано уповноваженою особою патрульної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428592 від 20.08.2025 та у схемі дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів того, що зазначені пошкодження транспортний засіб марки «Форд», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 отримав саме внаслідок дій водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Будь-яких інших доказів, які б беззаперечно вказували на причетність ОСОБА_1 до даної дорожньо-транспортної пригоди до матеріалів справи не долучено.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Адміністративні матеріали не містять доказів керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення.

Крім цього, згідно відповіді наданої Військовою частиною НОМЕР_3 (яка була переформована) про надання інформації про місце перебування військовослужбовця ОСОБА_1 16 листопада 2023 року, зазначено, що станом на 16 листопада 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 перебував на посаді бойового медика протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .

За наявною у військовій частині НОМЕР_3 інформацією, станом на 16 листопада 2023 року особовий склад військової частини НОМЕР_4 перебував у Київській області, а щодо молодшого сержанта ОСОБА_1 наказів на вказану дату про його відрядження, відпустку, лікування не видавалось, рапортів командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 про самовільне залишення ним військової частини не надходило.

Надати інформацію про достеменне місце перебування молодшого сержанта ОСОБА_1 станом на 16 листопада 2023 року та о 16. год. 54 хв зокрема, неможливо, оскільки відповідальною собою за облік особового складу взводу з веденням відповідних журналів обліку є головний сержант взводу (ст. 124 Статуту внутрішньої служби ЗСУ), а військовослужбовець може тимчасово вибути з місця постійної дислокації підрозділу за у т.ч. усним наказом (дорученням) свого командира з метою службової необхідності.

Зважаючи на надані суду заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення, суд вважає недоведеним поза розумним сумнівом наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 ч. ст. 122-4 КУпАП.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31). ЄСПЛ також неодноразово наголошував на тому, що сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, коментувати їх та достовірність у належній формі у встановлений час.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Особа може бути визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення лише в тому випадку, коли її вина обвинуваченої доведена поза розумним сумнівом. Це означає, що за допомогою наданих доказів належить встановити, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні правопорушення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і саме ця особа є винною у його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 122-4, 124, 247, 284, 287,294, 303, 307,308 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 15 липня 1989, РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. О. Денисов