Провадження №: 3/336/1641/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

21 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,

встановила:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа ЄУН 336/1691/25 (провадження № 3/336/1641/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 594865 від 16 лютого 2025 року, який складено в смт. Комишуваха, Запорізького (Оріхівського) району Запорізької області, вул. Богдана Хмельницького, 62, інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Прядком Андрієм Вікторовичем слідує, що 16 лютого 2025 року о 14-40 год. в Запорізькому (Оріхівському) районі Запорізької області, смт. Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, 62, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_2 , на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобілю ВMW 520I державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

При розгляді справи ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який рухався з перевищенням швидкості.

Допитано потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що 16 лютого 2025 року приблизно о 14-40 год. керував автомобілем ВMW 520I державний номерний знак НОМЕР_3 , в Запорізькому (Оріхівському) районі Запорізької області, смт. Комишуваха, рухався по головній дорозі зі швидкістю 50-60 км/год. ОСОБА_1 рухався по другорядній дорозі, при виїзді на головну дорогу не надав йому перевагу в русі та вдарив його автомобіль в лівий бік, його автомобіль розвернуло та віднесло приблизно на 100 метрів.

Зіткнення відбулось на правій смузі руху, якою він рухався на автомобілі ВMW 520I.

Його автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Відповідно до постанови від 27 березня 2025 року за клопотанням захисника призначено інженерно-транспортну експертизу.

14 травня 2025 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертиз на адресу суду надіслано висновок експерта від 09.05.2025 №СЕ-19/108-25/7896-ІТ за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи та матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності №336/1691/25 (номер провадження 3/336/1641) ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, що стало підставою для відновлення провадження у справі.

Відповідно до постанови від 02 вересня 2025 року за клопотанням представника потерпілого адвоката Шевченко А.В. призначено повторну інженерно-транспортну експертизу.

15 жовтня 2025 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертиз на адресу суду надіслано висновок експерта від 07.10.2025 №СЕ-19/108-25/21496-ІТ за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи та матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності №336/1691/25 (номер провадження 3/336/1641) ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, що стало підставою для відновлення провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Від учасників справи будь-яких клопотань не надходило.

Суддя, дослідивши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, дійшов до такого висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що передбачено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно із ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden N 36985/97).

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до пункту 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853 (далі Інструкція № 1395), протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Відповідно до пункту 2 розділу II Інструкції № 1395 протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

В розділі IX Інструкції N 1395, передбачені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІХ Інструкції № 1395 у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до пункту 4 розділу ІХ Інструкції № 1395 - на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Відповідно до пункту 6 розділу ІХ Інструкції № 1395 у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріали ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, на території обслуговування якого сталася пригода.

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ Інструкції № 1395 уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 594865 від 16 лютого 2025 року, який складено в смт. Комишуваха, Запорізького (Оріхівського) району Запорізької області, вул. Богдана Хмельницького, 62, інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Прядком Андрієм Вікторовичем слідує, що 16 лютого 2025 року о 14-40 год. в Запорізькому (Оріхівському) районі Запорізької області, смт. Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, 62, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_2 , на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобілю ВMW 520I державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До протоколу додано: рапорт, схема місця дорожньо-транспортної пригоди, пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 , фототаблиця.

Як встановлено, дорожньо-транспортна пригода сталася 16 лютого 2025 року о 14-40 год. в Запорізькому (Оріхівському) районі Запорізької області, смт. Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, 62, однак схема складена з порушенням пункту 4 розділу ІХ Інструкції № 1395.

Відповідно до висновку експерта від 09 травня 2025 року № СЕ-19/108-25/7896-ІТ експерт зазначив, що: 1. у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, а перед початком виконання маневру повороту ліворуч повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, а водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху.

2. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а вирішення запитання про технічну можливість водія ОСОБА_1 уникнути дорожньо-транспортної пригоди позбавлено технічного сенсу, оскільки водій ОСОБА_1 маневруванням; автомобіля «Volkswagen» (номерний знак НОМЕР_2 ) та його виїздом на головну дорогу, по якій рухався автомобіль «BMW» (номерний знак НОМЕР_3 ), не створював небезпеки для руху, оскільки не змушував водія цього автомобіля ОСОБА_2 до застосування екстрених мір гальмування керованого ним транспортного засобу.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалися, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 визначити технічну можливість водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уникнути дорожньо-транспортної пригоди не надається можливим в зв`язку з неінформативними його поясненнями відносно обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.

3. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 в діях ОСОБА_2 є невідповідності до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, в невідповідність вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху у діях водія ОСОБА_2 з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією пригоди.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалися, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 з урахуванням його пояснень є невідповідності до вимог п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, що не знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з подією пригоди.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалися, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 в його діях є невідповідності до вимог п. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, якщо він, керуючи автомобілем «BMW» (номерний знак НОМЕР_3 ), рухався зі швидкістю більш 50,0 км/год, а в діях водія ОСОБА_1 є невідповідність до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалися, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 оцінити дії водія ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та оцінити дії водія ОСОБА_2 у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, а також визначити, чи знаходяться невідповідності в діях цих водії, у разі наявності в причинному зв`язку з подією пригоди, не надається можливим, оскільки по причині відсутності необхідних вихідних даних в його неінформативних поясненнях неможливо вирішити запитання про технічну можливість водіїв уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

4. Визначити експертним шляхом, чи відповідає схема місця дорожньо-транспортної пригоди показанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надається можливим по причині відсутності необхідних вихідних даних на цій схемі, з урахуванням яких можливо проаналізувати обставини механізму зіткнення.

5. Визначити експертним шляхом, чиї з пояснень водіїв відповідають схемі дорожньо-транспортної пригоди не надається можливим по причині відсутності необхідних вихідних даних на цій схемі, з урахуванням яких можливо проаналізувати обставини механізму зіткнення.

6. Визначити експертним шляхом, чи технічно спроможні пояснення водія ОСОБА_1 та складена ним схема дорожньо-транспортної пригоди, не надається можливим по причині відсутності необхідних вихідних даних на цій схемі, з урахуванням яких можливо проаналізувати обставини механізму зіткнення.

Відповідно до висновку експерта від 07 жовтня 2025 року № СЕ-19/108-25/21496-ІТ експерт зазначив, що: 1. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а вирішення запитання про технічну можливість водія ОСОБА_1 уникнути дорожньо-транспортної пригоди позбавлено технічного сенсу, оскільки водій ОСОБА_1 маневруванням автомобіля «Volkswagen» (номерний знак НОМЕР_2 ) та його виїздом на головну дорогу, по якій рухався автомобіль «BMW» (номерний знак НОМЕР_3 ), не створював небезпеки для руху, оскільки не змушував водія цього автомобіля ОСОБА_2 до застосування екстрених мір гальмування керованого ним транспортного засобу.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 визначити технічну можливість водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уникнути дорожньо-транспортної пригоди не надається можливим в зв`язку з неінформативними його поясненнями відносно обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.

2. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 в діях водія ОСОБА_2 є невідповідності до вимог п. 12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху, а невідповідність вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху у діях водія ОСОБА_2 з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією пригоди.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалися, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 з урахуванням його пояснень є невідповідності до вимог п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, що не знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з подією пригоди.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 в його діях є невідповідності до вимог п. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, а в діях водія ОСОБА_1 є невідповідності до вимог п. 12.4, 12.9 б, 16.11 Правил дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджуватися, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 оцінити дії водія ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та оцінити дії водія ОСОБА_2 у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, а також визначити, чи знаходяться невідповідності в діях цих водіїв, у разі наявності, в причинному зв`язку з подією пригоди, не надається можливим, оскільки по причині відсутності необхідних вихідних даних в його неінформативних поясненнях неможливо вирішити запитання про технічну можливість водіїв уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

3. Визначити експертним шляхом, чи відповідає схема місця дорожньо-транспортної пригоди показанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надається можливим по причині відсутності необхідних вихідних даних на цій схемі, з урахуванням яких можливо проаналізувати обставини механізму зіткнення.

Запитання, чи відповідає схема місця дорожньо-транспортної пригоди наявним в матеріалах справи доказам, не входить до компетенції судового експерта, оскільки його вирішення потребує застосування знань у галузі права з урахуванням доказів, зібраних в матеріалах справи.

4. Визначити експертним шляхом, чиї з пояснень водіїв відповідають схемі пригоди не надається можливим по причині відсутності необхідних вихідних даних на цій схемі, з урахуванням яких можливо проаналізувати обставини механізму зіткнення.

З урахуванням висновків експерта, суд вважає схема ДТП, додана до протоколу про адміністративне правопорушення, складена з порушенням приписів Інструкції № 1395, а крім протоколу про адміністративне правопорушення, в якому належним чином не викладені обставини ДТП та суть адміністративного правопорушення, інших доказів вини ОСОБА_1 не має.

Пояснення учасників ДТП також не містять детальної інформації щодо ДТП.

Таким чином, наявними у матеріалах доказами вина ОСОБА_1 в тому, що він порушивши ПДР України, створив умови для ДТП, і саме його дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням наслідків, не доведена.

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративно відповідальності, не повинна доводити свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як передбачено ч. 2 ст. 251 КУпАП, і суд, розглядаючи матеріали справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен дійти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

Як встановлено, зібрані у справі докази в їх сукупності об`єктивно не є достатніми для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Для того, щоб особу притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України N 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02).

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява N 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого є значним, а також передбачає позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 257, 276, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Л.В. Петренко

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік