Справа № 482/1286/25
Номер провадження 3/482/622/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2025 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Кічула В.М., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце роботи не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356025, 09.06.2025 року о 00 год. 35 хв. в с. Костянтинівка по вул. Гагаріна, біля буд. № 50, ОСОБА_1 керував транспортним засобом АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнин, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів «Драгер Алкотест» на момент зупинки відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання 17.11.2025 року не з`явився. У попередньому судовому засіданні пояснив, що не визнає своєї провини, так-як він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому, оскільки автомобіль поламався, і щоб не залишати його вночі без нагляду, він залишився в ньому, де випив пиво та після чого до нього під`їхали працівники поліції, і в подальшому склали відносно нього протокол за відмову від огляду на стан сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гіммельфарб С.О. надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, так-як його підзахисний не керував транспортним засобом під час інкримінованого йому правопорушення. Додатково вказав, що долучені до адміністративної справи матеріали також не містять даної інформації, зокрема долучені до протоколу відеозаписи події не містять факту керування його підзахисним транспортним засобом, а лише підтверджують факт його спілкування з працівниками поліції.

У відповідності до змісту ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, з якого починається розгляд справи про вчинення фізичною особою адміністративного правопорушення, і кінцевим результатом якого є прийняття судом судового рішення від імені держави на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14, під керування транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Для того щоб особа була зобов`язана виконувати вимоги п. 2.5 або п. 2.9 а ПДР України та нести відповідальність за їх невиконання, вона повинна бути водієм або керувати транспортним засобом без наявного посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно до «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Розділом X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Працівниками поліції долучено до протоколу про адміністративне правопорушення компакт диск з відеозаписами, з яких неможливо встановити хто перебував за кермом транспортного засобу АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , та ідентифікувати таку особу водія, оскільки відео з автомобільного реєстратора поліцейських припиняється до того, як з вказаного автомобіля хтось вийшов, а відео з нагрудних камер поліцейських зовсім такої інформації не містить.

Враховуючи зазначене, судом, у відповідності до статтей 251, 252, 268, 280 КУпАП, з метою повного та всебічного розгляду справи, витребовувався у Відділенні поліції № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського або відеореєстратора патрульного автомобіля, який містить в собі інформацію про те, хто перебував за кермом транспортного засобу АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , на момент його зупинки працівниками поліції 09.06.2025 року о 00 год. 35 хв., та за результатами чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356025.

Однак працівниками поліції надано аналогічні відеозаписи тим, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, якими не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 .

Так на долученому працівниками поліції диску наявні три відеозаписи, зокрема один з відеореєстратора службового автомобіля, та два з нагрудних камер поліцейських.

На першому відео «video_2025-06-09_09-20-04» зафіксований транспортний засіб АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому із даного відео не зовсім зрозуміло, чи рухається даний автомобіль, чи його хтось штовхає, чи він взагалі стоїть на місці. Відео закінчується тим, що до вказаного автомобіля під`їжджає поліцейське авто, з якого виходить працівник поліції, та не містить інформації чи хтось вийшов з даного автомобіля, тобто на ньому не зафіксовано особу водія. Даний відеозапис розпочато 09.06.2025 року о 00:32:59 год. та закінчено 09.06.2025 року о 00:35:59 год.

Друге відео «0000000__0008» розпочинається 09.06.2025 року о 01:10:10 год. із спілкування поліцейського з якоюсь особою, при чому на відео не видно де знаходиться дана особа, чи в автомобілі, чи біля нього. Суд звертає увагу, що між першим та другим відео наявний інтервал часу близько 35 хвилин, який не відображено на відео. Тобто зйомка з нагрудної камери поліцейського була розпочата через 35 хв. з моменту, коли працівники поліції під`їхали до транспортного засобу АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , і при цьому, також не підтверджує керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом.

Третій відеофайл «0000000__0009» розпочато о 01:40:10 год. і відображає спілкування між ОСОБА_1 та працівниками поліції, та складання ними протоколу.

На даних відеофайлах з нагрудних камер поліцейських чутно, що ОСОБА_1 декілька разів зазначив поліцейським, що він не кермував транспортним засобом, оскільки той поломаний, підтверджує що оскільки залишився у даному автомобілі на ніч, то п`є пиво.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що 08.03.2025 року під вечір ОСОБА_1 допомагав їй на її автомобілі АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , перевозити сіно, і коли їм залишився ще один раз щоб забрати все, автомобіль зламався, і коли стало зрозуміло, що ОСОБА_1 не зможе його відремонтувати, ним було прийнято рішення залишитися в машині на ніч, оскільки машина не закривалася. Після чого ОСОБА_2 принесла ОСОБА_1 вечерю та пиво, оскільки той уже не збирався нікуди їхати, тим більше автомобіль не заводився. Стверджувала, що до того ОСОБА_1 нічого не вживав.

Свідок ОСОБА_3 показав, що тієї ночі, на початку комендантської години, допомагав ОСОБА_1 відкочувати на узбіччя транспортний засіб, оскільки останній поламався та не заводився.

Досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1 , на момент його зупинки працівниками поліції 09.06.2025 року о 00 год. 35 хв.

Натомість свідчення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є послідовними та в своїй сукупності відтворюють подію, яка мала місце до приїзду працівників поліції, зокрема щодо поломки автомобіля та перебування в ньому ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладені суперечності, суддя фактично позбавлений можливості встановити факт керування особою транспортним засобом, що саме по собі виключає можливість встановити наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки протокол про адміністративне правопорушення в сукупності з іншими доказами не містять всіх конкретних даних, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, то протокол викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи визначальну роль протоколу, як доказу підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням наявних порушень, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП та прийняти рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в тому числі шляхом надання оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Слід зазначити, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та підготовка матеріалів для їх розгляду покладено на органи Національної поліції України, що не слід ототожнювати із повноваженнями суду, який розглядає справи про адміністративні правопорушення із винесенням рішення, передбаченого положеннями КУпАП, зокрема: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 Кодексу; про закриття справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356025.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.М. Кічула