Справа № 439/2355/25
Провадження № 3/439/1076/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

19 листопада 2025 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки: АДРЕСА_1 , працює медичною сестрою в Бродівській спеціалізованій ЗОШ,

за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №989526 від 09 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , систематично на протязі тривалого періоду часу вчиняла відносно прийомних дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного, економічного та фізичного характеру, що проявлялись у вигляді обмеження волі, словесних образа, погрозах, умисному позбавленні їжі, іншого майна та коштів, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілих(боязнь, страх, збудження). Дії ОСОБА_1 , були кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину не визнала та пояснила, що має двох прийомних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які являються рідними братами. Діти були відібрані з неблагополучної сім`ї та передані їй. Крім того зазначила, що ОСОБА_4 періодично скоює крадіжки на зауваження не реагує. Також діти перебували на лікуванні в КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», з діагнозом - соціалізований розлад поведінки. Вона виявила, що після потрапляння до її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мають затримку у психомовному розвитку. Вона займається їх вихованням, однак оскільки вони є проблемними дітьми, їй не завжди вдається домогтися з ними взаєморозуміння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 суд приходить до наступних висновків.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи. Самі по собі пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо наявності ознак тривожності та присутньої прихованої агресії з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не вказують про вчинення психологічного насильства відносно них з боку прийомної матері ОСОБА_1 . Також, висновки зазначених свідків про те, що в родині присутнє домашнє насильство, не можуть самі по-собі свідчити, що таке насильство вчиняє ОСОБА_1 щодо своїх дітей.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, в наслідок якого завдано шкоди фізичному, психічному чи економічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно зміст обвинувачення, що міститься в протоколі, не відповідає диспозиції статті та є неконкретним що порушує право на захист від неконкретного обвинувачення.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції ст.173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало насильство та надати відповідно докази, що прямо витікає з диспозиції статті та є обов`язковим, а також зазначити наслідки таких посягань.

Хоча у протоколі про адміністративне правопорушення від 09 жовтня 2025 року, і зазначено вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного, економічного та фізичного характеру, по відношенню до прийомних дітей, однак достатніх доказів, які б підтверджували вчинення таких дій саме ОСОБА_1 , суду не надано. Письмові пояснення психологів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд оцінює критично, оскільки їхні висновки грунтуються виключно на бесідах із малолітніми дітьми, які вказували про те, що мати позбавляла їх їжі, замикає у кімнаті.

Насильство в сім`ї, у розумінні ст.173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й завдання безпосередньої шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Наявність сварок і непорозумінь між дітьми та прийомною матір`ю на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості в певних сімейних аспектах, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Тому суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді завдання відповідної шкоди, в даному випадку факт її завдання та настання не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КпАП України, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.М. Петейчук