Справа № 642/6887/25
Провадження №3/642/1682/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Харків

головуючого судді Петрової Н.М.

за участі секретаря судового засідання - Лісняк В.С.

прокурора - Васильця Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянка України, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 до суду надійшли адміністративні матеріали з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6, ч.1 ст.172-6, ч.1 ст.172-6 та ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постановою Холодногірського районного суду м. Харкова від 18.11.2025 об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 №642/6887/25, провадження №3/642/1682/25 за правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, №642/6889/25, провадження №3/642/1683/25 за правопорушення передбачене ч.1ст. 172-6 КУпАП, №642/6892/25, провадження №3/642/1684/25 за правопорушення передбачене ч.1ст. 172-6 КУпАП, №642/6894/25, провадження №3/642/1685/25 за правопорушення передбачене ч.1ст. 172-6 КУпАП, присвоївши їм загальний номер справи №642/6887/25, провадження №3/642/1682/25

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №697 від 31.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи 30.11.2023 звільненою з посади головного спеціаліста - юрисконсульта відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради, являючись відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 09.10.2025 о 13:05, подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №696 від 31.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи 30.11.2023 звільненою з посади головного спеціаліста - юрисконсульта відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради, являючись відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 28.08.2024 о 12:29, подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2023 по 30.11.2023, (при звільненні),чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з цим, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №695 від 31.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом - юрисконсультом відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради, являючись відповідно до п. п. «в» п. 1 4. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 2 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 28.08.2024 о 12:11, подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2022 рік, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №694 від 31.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом - юрисконсультом відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради, являючись відповідно до п. п. «в» п. 1 4. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 2 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 28.08.2024 о 12:08, подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2021 рік, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справ проводити без її участі, свою вину визнає у повному обсязі.

Частиною 1 статті 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, статтею 268 КУпАП передбачено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, та враховуючи те, що законом передбачено обмежений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколі, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Заслухавши прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, та додані до нього документи, суддя приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім визнання своєї вини ОСОБА_1 , факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів, а саме:

1) змістом протоколу про адміністративне правопорушення №697 від 31.10.2025, який складено стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

2) змістом протоколу про адміністративне правопорушення №696 від 31.10.2025, який складено стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

3) змістом протоколу про адміністративне правопорушення №695 від 31.10.2025, який складено стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

4) змістом протоколу про адміністративне правопорушення №694 від 31.10.2025, який складено стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

5) довідкою від 31.10.2025;

6) довідкою від 31.10.2025;

7) повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №10299 від 11.02.2025 з додатками;

8) архівним витягом №762/2/25 від 20.10.2025 про призначення ОСОБА_1 на посаду;

9) присягою посадової особи місцевого самоврядування від 13.11.2018;

10) розпорядженням від 27.11.2023 №1618/2к про звільнення;

11) витягом з Єдиного державного реєстру декларацій;

13) письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII посадові та службові особи інших державних органів є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону №1700-VI.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про службу в органах в місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Абзацом 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Статтею 13 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції".

Статтею 13 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції.

Судом встановлено, що розпорядженням Харківського міського голови від 08.11.2018 № 1714/2к ОСОБА_1 з 13.11.2018 призначено на посаду головного спеціаліста - юрисконсульта відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради.

ОСОБА_1 13.11.2018 склала присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням Харківського міського голови від 27.11.2023 №1618/2к ОСОБА_1 30.11.2023 звільнено з посади головного спеціаліста - юрисконсульта відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради.

Відповідно до п. 1.2 Положення територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області, затвердженого головою Служби судової охорони 06.08.2019, Управління є територіальним підрозділом Служби судової охорони. Управління є юридичною особою.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 ст.45 Закону України «Про запобіганню корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в», «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобіганню корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про запобіганню корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягуються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Згідно до Закону України від 08.07.2022 року № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022 року, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України

«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Законом України від 20.09.2023 року № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

У частині першій статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 року № 449/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 року за № 987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.

Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

У свою чергу, в умовах воєнного стану Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Так, у пункті 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до статті 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 20.09.2023 №3384-IX) особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Проте, ОСОБА_1 28.08.2024 о 12.08 подала щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції, тобто ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2021 рік (яку відповідно до п. 2 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII повинна була подати не пізніше 31.01.2024) подала 28.08.2024, тобто несвоєчасно.

Разом з цим, ОСОБА_1 28.08.2024 о 12.11 подала щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2022 рік (яку відповідно до п. 2 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII повинна була подати не пізніше 31.01.2024) подала 28.08.2024, тобто несвоєчасно.

Крім того, ОСОБА_1 28.08.2024 о 12.29 подала декларацію при звільненні шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції. У декларації при звільненні нею не правильно зазначено період, за який її подано, а саме вказано період з 01.02.2023 по 30.11.2023 замість з 01.01.2023 по 30.11.2023.

Отже, ОСОБА_1 декларацію при звільненні (яку відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII повинна була подати протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності, яка уповноважує на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) подала 28.08.2024, тобто несвоєчасно.

Також, ОСОБА_1 09.10.2025 о 13.05 подала щорічну декларацію за 2023 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції, тобто, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2023 рік (яку відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII повинна була подати до 01.04.2024) подала 09.10.2025, тобто несвоєчасно.

Гіперпосилання на декларації в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/56528daf-db2b-49e6-93fa-618ce7c167a2, https://public.nazk.gov.ua/documents/51b92c6f-03ba-441c-91сб-572c533fb735,https://public.nazk.gov.ua/documents/6beabaf0-0bb5-481e-96la-73, https://public.nazk.gov.ua/documents/6f906fb0-4f88-439f-6076-726ed0fda713.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6, ч.1 ст.172-6, ч.1 ст.172-6 та ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вищевказані докази є належними та допустимими доказами по справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких суд встановлює наявність події адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, оскільки займав посаду головного спеціаліста - юрисконсульта відділу організації роботи та контролю виконання Юридичного департаменту Харківської міської ради та являвся суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», а також суб`єктом декларування відповідно до ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.172-6, ч.1 ст.172-6, ч.1 ст.172-6 та ч.1 ст.172-6 КУпАП .

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до ст.34 КУпАП є щире каяття.

Обставин, що обтяжують її відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП судом не встановлено.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Таким чином, з огляду на характер скоєного, особу правопорушника, ступінь її вини, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу у мінімальному розмірі на користь держави.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 172-6, 221, 245, 247, 251, 252, 278-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Згідно положень ст. 36 КУпАП, остаточно призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. (Одержувач ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/21081100 Банк одержувача Казначейство України (ЕАП) Код одержувача 37874947 Рахунок одержувача UA UA0020649).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 18.11.2025.

Суддя Наталя ПЕТРОВА