Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3629/25 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Номер провадження №33/4805/983/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Горлова Є.С., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Вдовиченка Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка Богдана Вікторовича на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Вдовиченко Б.В. подав апеляційну скаргу в інтересах потерпілої ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати, постановити нову, якою визнати винною ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд вийшов за межі розгляду справи, не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, не врахував зміну пояснень винної особи, внаслідок чого ухвалив постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічності, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Дана норма є бланкетною, тому наявність правопорушення може мати місце при порушенні особою відповідної норми законодавства, яка є обов`язковою складовою протоколу.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №263877, вбачається, що ОСОБА_2 , 06.03.2025 о 14-30 год. за адресою: м. Житомир, перехрестя вул. Східна-Михайла Грушевського, керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час здійснення повороту ліворуч, при зеленому кольорі світлофору, не надала перевагу в русі транспортному засобу «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась прямо. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушила п. 16.6 ПДР України.

У своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_2 пояснювала, що вона на перехресті вулиць Грушевського та Східна здійснювала поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора. При закінченні маневру отримала удар в бік автомобіля транспортним засобом «Volkswagen Caddy».

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона рухалась по вул. Грушевського зі сторони «Олді», повертала ліворуч в бік «Метро». Виїхала на перехрестя по крайній лівій смузі руху на зелений сигнал світлофора. Перед нею було три автомобілі, її автомобіль був четвертим автомобілем, що зупинився в межах перехрестя для повороту ліворуч з вул. Грушевського на вул. Східна. Коли на зустрічній смузі руху не було автомобілів, всі автомобілі, що стояли перед нею на перехресті, поїхали наліво. Вона, пересвідчилась, що немає автомобілів на зустрічній смузі, потім подивилась, що немає пішоходів, потім увімкнула передачу і на зелений миготливий сигнал світлофора вивернула кермо ліворуч і почала рух автомобіля. В цей момент в її автомобіль в`їхав автомобіль, який невідомо звідки виник на зустрічній смузі руху по вул. Грушевського. Коли відбувся удар, автомобілі, що стояли по Східній, поїхали і об`їжджали їх. До моменту зіткнення автомобіль потерпілої не бачила. Після того як вони зупинились, підійшов свідок, який сказав, що все бачив і буде свідчити на її користь, оскільки потерпіла виїхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

Потерпіла ОСОБА_1 в письмових поясненнях зазначила, що вона рухалася по вул. Грушевського в напрямку центра міста, проїхавши перехрестя з вул. Східна на зелений сигнал світлофора. Назустріч здійснював поворот ліворуч автомобіль «Renault Kangoo», який не надав перевазі у русі, внаслідок чого відбулося зіткнення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що рухалась по вул. Грушевського в напрямку центру міста у середній смузі для руху на зелений сигнал світлофору зі швидкістю руху 45-50 км/год. Наближаючись до перехрестя з вул. Східною за 30-40 метрів бачила автомобіль «Renault Kangoo» із увімкненим лівим покажчиком повороту. Приблизно тоді, коли потерпіла проїжджала стійку світлофора, виїжджаючи на перехрестя, автомобіль «Renault Kangoo» несподівано здійснив рух ліворуч, виїхавши на її середню смугу руху, не пропустивши її автомобіль. Додатково у судовому засіданні 22.05.2025 зазначила, що звукові сигнали не подавала, за 10-14 метрів побачила перешкоду, гальмувала за 6-8 метрів до зіткнення. Інших автомобілів, зокрема і автомобіля свідка вона не бачила.

Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , який свідчив про наступне. Він рухався зі сторони «Глобала» по вул. Михайла Грушевського та зайняв крайній лівий ряд. Коли зелений сигнал світлофору моргнув тричі він виїхав на перехрестя та зупинився, очікуючи можливість повернути наліво. Після його виїзду на перехрестя минуло приблизно 4-5 секунд і він почув гучний удар, повернувся і побачив ДТП. У той час, коли він виїжджав на перехрестя, перед ним було 2 транспортних засоби, які повертали ліворуч, справа від нього по середньому ряду автомобілі не проїжджали, коли він стояв на перехресті. Момент зіткнення не бачив. На його думку автомобіль потерпілої в`їхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, оскільки з моменту виїзду автомобіля свідка на перехрестя і до моменту зіткнення пройшло 4-5 секунд. Також зазначив, що звуку гальмування він не чув, гальмівного шляху не було. Вказав, що автомобілів учасників пригоди до зіткнення не бачив.

З схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті вулиць Грушевського та Східна, в результаті якого автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження у правій передній частині, а автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 у передній частині транспортного засобу, що відповідає обставинам ДТП, описаним учасниками справи, а саме зіткнення транспортних засобів під час здійснення автомобілем «Renault Kangoo» маневру ліворуч та руху у зустрічному напрямку прямо автомобіля «Volkswagen Caddy». Слідів гальмування не зафіксовано.

Згідно вказаного у протоколі п. 16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Отже, у провину ОСОБА_2 ставиться те, що її дії пов`язані із поворотом ліворуч без надання переваги у русі зустрічному транспортному засобу, що, на думку працівників поліції, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що неможливість проведення експертизи, а також пояснення учасників події, в т.ч. свідка, ставить під сумнів можливість однозначно стверджувати про порушення ОСОБА_2 п. 16.6 ПДР України та перебування такого порушення у причинно-наслідковому зв`язок з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду, зважаючи на наступне.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 січня 2025 року у справі №592/7961/18, що протиправна поведінка одного учасника дорожнього руху, не звільняє іншого водія від обов`язку дотримуватися пункту 12.3 ПДР України. Ця норма вимагає від водія негайно зменшити швидкість, аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, якщо це безпечно для інших учасників руху. ККС ВС підкреслив, що незалежно від причин виникнення небезпеки, водій мав діяти відповідно до ПДР. Порушення водієм пункту 12.3 ПДР перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ушкоджень потерпілого.

Зміст даного висновку Верховного Суду полягає у тому, що не будь-яке порушення ПДР України може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками (пошкодженням ТЗ), а тільки те, яке призвело до таких наслідків. Для з`ясування вказаних обставин слід надавати оцінку діям всіх учасників пригоди.

Отже, для з`ясування наявності в діях водія ОСОБА_2 порушення п. 16.6 ПДР України та перебування його у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, слід оцінювати всі наявні докази у їх сукупності та переконливості. Судове рішення не можу базуватися на припущеннях.

При цьому, згідно пояснень водіїв, схеми місця пригоди та зафіксованих пошкоджень ТЗ можна дійти висновку, що первинний контакт ТЗ відбувся передньою частиною автомобіля «Volkswagen Caddy» у передню бокову частину автомобіля «Renault Kangoo», тобто в той момент, коли останній вже здійснював поворот ліворуч, відбувся удар автомобілем «Volkswagen Caddy».

З урахуванням наведеного, при визнані причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР України та отриманими наслідками (пошкодженням транспортних засобів), необхідно пересвідчитися, чи діяв інший учасник події в межах вимог цих Правил, та чи є тільки порушення водієм ОСОБА_2 п. 16.6 ПДР України безумовною та основною причиною ДТП.

Згідно пояснень ОСОБА_2 вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора, а поворот ліворуч здійснювала на миготливий зелений сигнал світлофора. При цьому свідок ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку із потерпілою ОСОБА_1 , зазначив, що він зупинився на перехресті при закінченні миготливого зеленого сигналу світлофора у напрямку його руху, а ДТП відбулася через секунд 4-5 після цього.

До матеріалів справи долучено відповідь Підприємства «Електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Житомирської міської ради № 127вих71/0/203-25 від 16.04.2025 з схемою роботи світлофорів на перехресті вулиць Грушевського та Східна, з якої вбачається, що світлофори по вулиці Грушевського у зустрічних напрямках працюють асинхронно. Зокрема, у напрямку руху автомобіля «Volkswagen Caddy» зелений миготливий сигнал світлофора вмикається за 9 секунд до увімкнення жовтого сигналу світлофора з боку руху автомобіля «Renault Kangoo», а жовтий за 6 секунд.

Таким чином, для здійснення повороту ліворуч з вул. Грушевського на вул. Східну у напрямку магазину «Метро» світлофор горить зеленим (з урахуванням миготливого зеленого) додатково 6 секунд, а у зустрічному напрямку, в цей час, увімкнено заборонні жовтий та червоний сигнали світлофора.

З наведеного виходить, що при здійсненні маневру повороту ліворуч ОСОБА_2 , з урахуванням пояснень водія ОСОБА_1 про її рух на зелений сигнал світлофора, повинна була дотримуватися вимог п. 16.6 ПДР України, а ОСОБА_1 , з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які не є стверджувальними, вимог пп «ґ», «є» п. 8.7.3. ПДР України (жовтий та червоний сигнал світлофора забороняють рух), а у разі виникнення небезпеки для руху (виявлення перешкоди, що здійснює виїзд на її смугу руху) - п. 12.3 ПДР України (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).

Таким чином, у причинно-наслідковому зв`язку із настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, може бути невідповідність дій як водія ОСОБА_2 (здійснення повороту ліворуч при увімкненому зеленому сигналі світлофора у зустрічному напрямку), так і водія ОСОБА_1 (проїзд на заборонний жовтий або червоний сигнал світлофора; невжиття заходів для уникнення ДТП, оскільки ознаки гальмування відсутні), вимогам ПДР України.

Як убачається із матеріалів справи, судова автотехнічна експертиза не була проведена за браком вихідних даних.

Відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження кольору світлофора при виїзді водія ОСОБА_1 на перехрестя вулиць Грушевського та Східна, не дає можливості дійти однозначного висновку про порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 16.6 ПДР України та перебування таких дій у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками ДТП, оскільки такий зв`язок може бути встановлено тільки при наявності доказів виконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 8.7.3 ПДР України, а саме проїзду перехрестя на зелений сигнал світлофора.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Судом надано належну оцінку поясненням водія ОСОБА_2 щодо здійснення нею маневру ліворуч на зелений або миготливий зелений сигнал світлофора, які узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_3 , обидва з яких дозволяють рух. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги в частині визнання винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не вбачається.

В той же час, судом першої інстанції безпідставно констатовано, що пояснення свідка ОСОБА_3 свідчать про порушення потерпілою ПДР (проїзд на заборонений сигнал світлофору), а не особою, що притягається до адміністративної відповідальності, із зазначенням, що його пояснення є чіткими та послідовними, сумнівів у їх правдивості чи упередженості у суду не виникає.

Так, свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях суду зазначив, що він самого зіткнення ТЗ не бачив, як і світла світлофора у напрямку його і потерпілої руху, але зробив припущення по фактичним обставинам, що потерпіла виїхала на перехрестя на червоне світло світлофора.

Отже, судом припущення свідка викладено, як стверджувальні, і зроблено прямий висновок про порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, що є неприпустимим.

З урахуванням наведених вище висновків апеляційного суду щодо неможливості однозначного встановлення порушення водіями ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку із ДТП, з мотивувальної частини підлягає виключенню абзац 17.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду певною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП при недоведеності в її діях порушень пункту п. 16.6 ПДР України, яке б перебувало у причинному зв`язку із ДТП, але припустився помилки щодо трактування пояснень свідка, як стверджувальних вину потерпілої.

За таких обставин, є підстав для зміни мотивувальної частини постанови судді місцевого суду та залишення без змін висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Вдовиченка Богдана Вікторовича, в інтересах потерпілої ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину постанови судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року, виключивши з неї абзац 17 наступного змісту: «Пояснення свідка ОСОБА_3 свідчать про порушення потерпілою ПДР (проїзд на заборонений сигнал світлофору), а не особою, що притягається до адміністративної відповідальності. При цьому його пояснення є чіткими та послідовними, сумнівів у їх правдивості чи упередженості у суду не виникає».

В іншій частині постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь