Провадження № 3/554/2019/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» листопада 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого - судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (адреса: 38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рашівка, Гадяцького району, Полтавської області, громадянина України, працюючого інженером-технологом ТОВ «Ендейвер», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.10.2025 серії ЕПР1 №470247, 01 жовтня 2025 року о 11 годині 23 хвилин, водій ОСОБА_1 , в м. Полтава, по вул. Київське шосе, 60, керуючи транспортним засобом «КІА СЕRATO», д/н НОМЕР_2 , виїжджаючи з прилеглої території не надав переваги транспортному засобу «RENAULT DOKKER», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався праворуч від нього по прилеглій території, а саме парковці та допустив зіткнення, чим порушив п.10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП постраждалих осіб не має, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом він не згоден, оскільки, виїжджав з парковки саме водій автомобіля «RENAULT DOKKER», д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 , а він рухався по проїзній частині прямо та мав намір виїхати на вул. 23 Вересня, однак виїхати ще не встиг. Саме водій ОСОБА_2 винен в ДТП, оскільки він виїжджав з парковки та повинен був його пропустити. Просить закрити провадження по справі відносно нього, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об?єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

В п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.205 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, що мало наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3 ПДР).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4 ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Так, зі схеми місця ДТП від 01.10.2025, яка без зауважень підписана учасниками даної події вбачається, що остання відображає напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення, механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Також вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось в м. Полтава на перехресті вул. Київське шосе та вул. Грушевського.

Згідно письмових пояснень водія «RENAULT DOKKER», д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 , останній рухався по парковочному майданчику по вул. 23 Вересня та мав намір повернути на Київське шосе, 60, побачив білий автомобіль, що виїжджав з Київського шосе, 60 на перешкоду зреагував, але було пізно.

Згідно письмових пояснень водія «КІА СЕRATO», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 , останній рухався від готелю «Алмаз», який знаходиться за адресою: Київське шосе, 60 і не доїхавши до головної дороги (вул. 23 Вересня) отримав удар в переднє пасажирське крило з боку паркувальної зони. Свою вину не визнає, оскільки рухався по проїзній частині, а удар отримав зі сторони паркувальної зони.

Долучений до протоколу відеозапис підтверджує повідомлені водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обставини як на місці події, так і викладені в їх письмових поясненнях.

З дослідженого відеозапису, на якому видно місце розташування транспортних засобів після зіткнення та отриманих від водії пояснень вбачається, що водій автомобіля КІА СЕRATO», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 , рухався по проїзній частині Київського шосе, 60 і отримав удар, не виїхавши на головну дорогу (вул. 23 Вересня), а водій автомобіля «RENAULT DOKKER», д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 рухався по парковочному майданчику, по вул. 23 Вересня та мав намір повернути на Київське шосе, 60.

Відповідно до п.1.10 ПДР України проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Відповідно до абз. 9 п.4 ПРАВИЛ паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ 03.12. 2009 р. № 1342, з відповідними змінами, місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З п.10.2 ПДР України вбачається, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Отже, водій ОСОБА_2 , рухаючись по паркувальному майданчику по вул. 23 Вересня та, маючи намір повернути на Київське шосе, 60, мав виконати вимоги п.10.1 та 10.2 ПДР України, тобто переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній.

Щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то суд зазначає, що в даному випадку, в його діях відсутнє порушення п.10.1 ПДР України, з підстав, викладених вище.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, оскільки такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а тому, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 33, 40-1, 124 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Полтави: Аліна СМЕТАНІНА