Справа № 944/3996/25 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І. М.
Провадження № 33/811/1738/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Позднякова С.С., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Позднякова С.С. на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 23.10.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 24.07.2025 року о 21 год. 55 хв. по вул.Центральна, 5 в с.Зелів Яворівського району Львівської області керував автомобілем марки «Опель Зафіра», номерний знак НОМЕР_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно висновку лікаря КНП ЛОР ЛОМПЦ та ТУ 001501 від 24.07.2025. Водій відсторонений від керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху.

Захисник Поздняков С.С. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі на визначення лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції проведено з порушення вимог законодавства, зокрема без проведення лабораторних досліджень біологічних зразків ОСОБА_1 , а тому вважає проведений огляд ОСОБА_1 недійсним.

Розглянувши матеріали справи №944/3996/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №401694 від 24.07.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.2), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, оголошення виявлених ознак можливого наркотичного сп`яніння, проходження ним огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, де серед іншого ОСОБА_1 визнав, що вживав препарат Спітумін, який має снодійну дію (а.с.5), медичним висновком №001501 від 24.07.2025 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває під дією лікарського препарату, що знижує увагу та швидкість реакції (а.с.4), актом медичного огляду №001501 від 24.07.2025 року, яким встановлено наявності в організмі ОСОБА_1 речовини Бензодіазепіни (а.с.29-31), що є психоактивною речовиною, яка має серед іншого має снодійну та седативну дії на організм людини.

Огляд ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, а саме зі згоди водія в медичному закладі.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Позднякова С.С., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Позднякова С.С. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.