Справа № 302/1618/25 Провадження № 3/302/636/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року селище Міжгір`я Закарпатської області

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

на розгляд судді надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 340195 від 01 листопада 2025 року про те, що «01 листопада 2025 року близько 16 год 30 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з офіцерами ПОРВ (з м.д.н.п. Яблунівка) в межах контрольованого прикордонного району на околиці населеного пункту Міжгір`я (територія Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 207 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина ОСОБА_1 , який спільно з гр. ОСОБА_2 здійснив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: неодноразово повторювані законні вимоги військовослужбовця Державної прикордонної служби України сержанта ОСОБА_3 пред`явити документи, які посвідчують особу, відкрито відмовився у складі групи осіб та вдалися до втечі. Вказане діяння було кваліфіковано суб`єктом складання протоколу як порушення вимог ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.03.2003 та п. 10 «Положення про Прикордонний режим», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 (далі Положення № 1147), тобто правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185-10 КУпАП».

В підтвердження факту вчинення зазначеного правопорушення до протоколу додані: протокол про адміністративне затримання від 01.11.2025; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.11.2025; рапорт інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону сержант ОСОБА_4 ; відеоматеріалами.

З`ясовуючи обставини, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суддя враховує таке.

Адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а також у сфері громадського порядку (Закони України "Про державний кордон України", "Про Державну прикордонну службу України", "Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону", "Про виключну (морську) економічну зону України").

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у відкритій відмові виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України (формальний склад).

Відповідно до частини 2 статті 23 Закону України «Про Державний прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами. Згідно з положеннями п. 8 Положення № 1147 громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі). Відповідно до пункту 10 Положення № 1147 особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

ОСОБА_1 при розгляді справи суду пояснив, що він не вчиняв злісну непокору військовослужбовцям Державної прикордонної служби, не визнає своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні. Пояснив, що після зупинки транспортного засобу він пред`явив документи, які посвідчують його особу й, на вимогу працівників прикордонної служби, повідомив, що їде до м. Хуст. Прикордонники поставили вимогу пасажиру легкового автомобіля пред`явити документи та за дії останнього склали протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_5 . Просив провадження в справі закрити через відсутність події правопорушення.

Дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали суд констатує, що вони відтворюють фактичні обставини, зазначені в згаданому протоколі, про те, що ОСОБА_1 відкрито відмовився пред`явити документи, які посвідчують особу. Суд зауважує, що всі зазначені документи складені виключно працівниками прикордонної служби. В матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які давали б можливість встановити подію правопорушення й вчинення його особою, яка притягується до адмінвідповідальності.

Зі змісту доданого до матеріалів справи відеозапису, вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками Національної поліції та Державної прикордонної служби України (ДПС України). На відео працівник ДПС України ставить вимогу до ОСОБА_5 пред`явити документи, на що той зразу пред`являє документ. В подальшому працівник ДПС України ставить вимогу до ОСОБА_5 щоб пасажир його транспортного засобу теж пред`явив документи, які посвідчують особу. ОСОБА_5 пояснює, що зазначена вимога повинна бути поставлена не йому, а саме пасажиру. Натомість працівник ДПС України заявляє, що в такому випадку він складе відносно ОСОБА_5 протокол про вчинення злісної непокори. ОСОБА_5 стверджує, що він не несе відповідальність за дії пасажира і притягнення його до відповідальності за дії останнього буде безпідставним.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Принцип презумпції невинуватості відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності з огляду на суворість застосованої до неї санкції (рішення у справах «Lutz v. Germany», § 182; «Schmautzer v. Austria»; «Malige v. France» «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суддя констатує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять факту вчинення правопорушення, показань свідків, речових доказів чи взагалі будь-яких інших доказів, які б не суб`єктивно (на розсуд суб`єкта складання протоколу), а об`єктивно вказували на існування події та вчинення ОСОБА_1 злісної непокори військовослужбовцям ДПСУ. Натомість на відеозаписі, який не є безперервним та відображає окремі епізоди події, зафіксовано, що ОСОБА_1 виконав вимогу працівника ДПС України пред`явити документи. Тобто наданим суб`єктом складання протоколу відеозаписом спростовується факт події правопорушення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи відсутність об`єктивних доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про існування події правопорушення в об`єктивній дійсності, суддя доходить висновку про недоведеність факту події правопорушення.

На підставі наведеного, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, суддя доходить висновку про відсутність події правопорушення та відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події та складу адміністративного правопорушення має наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З наведених міркувань та керуючись ст. 7, 9, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.І. Повідайчик