Справа № 576/2897/25
Провадження № 3/576/1416/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазур С.А., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції № 1 (м. Глухів), про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає по АДРЕСА_1 , військовослужбовець

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2025 до суду надійшов протокол серії ВАД № 719915 від 27.10.2025 відносно ОСОБА_1 .. У вказаному протоколі зазначається про те, що «27.10.2025 о 10 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме вчинив словесну сварку, під час якої виражався образливими словами та висловлював словесні погрози фізичної розправи, чим завдав шкоди ОСОБА_2 її психологічному здоров`ю.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, надіславши заяву про невизнання вини та неможливість прибути до суду у зв`язку з перебуванням на лікуванні внаслідок поранення.

Потерпіла в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила суду, що проживає разом з сином, який являється військовослужбовцем та служить в складі ЗСУ, коли знаходиться вдома інколи у них виникають сварки. Просила суд закрити провадження, оскільки під час сварки їй не завдано шкоди її психологічному здоров`ю.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити, виходячи з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, сам факт нецензурної лайки не є автоматично домашнім насильством, оскільки для кваліфікації дій як домашнього насильства необхідно, щоб вони спричиняли шкоду або страждання потерпілому. Домашнє насильство визначається як діяння, яке завдає фізичних, психологічних, економічних чи сексуальних страждань, а також може обмежувати права та свободи постраждалої особи. Іншими словами, має бути доказ того, що образа мала негативний вплив на психічний стан або права потерпілого.

Нецензурна лайка, яка є випадковою або одноразовою, особливо якщо потерпілий не надав доказів страждання, не підпадає під визначення домашнього насильства. Для такої кваліфікації потрібно підтвердити, що лайка була спрямована на приниження гідності чи викликала стрес, тобто мала тривалий або системний характер і призвела до негативних наслідків для психічного здоров`я потерпілого.

Як пояснила потерпіла, під час сварки з її сином, їй не було завдано шкоди її психологічному здоров`ю.

В матеріалах справи на доведення вини ОСОБА_1 поліцією було надано пояснення самої потерпілої ОСОБА_2 , а також зазначення про наявність відеозапису відмови ОСОБА_1 від надання пояснень, який не був долучений до матеріалів справи.

Крім того, всупереч вимогам ст. 245 КУпАП поліцією не було встановлено мотивів, з яких ОСОБА_1 лаявся на ОСОБА_2 , не з`ясовано, чи був конфлікт інтенсивним, тощо.

З урахуванням того, що працівниками поліції не з`ясовано усіх обставин та не надано достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вважаю, що справу слід закрити.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відмовити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення і провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд.

Суддя С.А. Мазур