Номер провадження: 33/813/2130/25
Номер справи місцевого суду: 521/2128/25
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14 жовтня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, в провадження Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 232576 від 28.01.2025 року вбачається, що 23.01.2025 року, о 20 годині 30 хвилини, за адресою: вул. М`ясоїдівська, 39, м. Одеса,водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Yamaha Jog, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000176 від 28.01.2025 року у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що постанова судом першої інстанції прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та є не обґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції було допущено грубе порушення вимог ст. 245, 251 КУПАП щодо всебічного, повного та об?єктивного з?ясування обстави кожної справи.

ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що вирішальним доказом з боку захисту, яке супротилежне висновкам суду, є оригінал Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1538 від 28.01.2025 року. Зазначений документ підтверджує, що 28 січня 2025 року, саме в день та годину, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (серії ЕПР1 №232576 від 28.01.2025) та Висновку №000176 від 28.01.2025, він перебував на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров?я з діагнозом "виразка дванадцятипалої кишки, гостра кровотеча". Але, суд першої інстанції, супереч вимога закону, не надав цьому документу належної правової оцінки, не встановив, чи узгоджуються з ним інші докази у справі, та не спростував його, фактично, суд проігнорував наявність обставини, що виключає його можливість фізичного перебування у підрозділі патрульної поліції та участі у процедурах, що фіксуються зазначеними документами. Таке ставлення до доказів є неприпустимим та свідчить про їх недооцінку та упередженість.

Також, апелянт вважає, що Постанова суду заснована на доказах, доброчесність та допустимість яких викликають обґрунтовані сумніви, які не були усунені. Звертається увага на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення(серії ЕПР1 №232576 від 28.01.2025) є запис про те, що апелянт "не з?явився/відмовився", а також наявність у ньому та у Висновку №000176 від 28.01.2025 підпису, що приписується апелянту, суперечить наданому апелянтом беззаперечному доказу про перебування на стаціонарному лікуванні. Викладене на думку апелянта дає всі підстави стверджувати про сумнівність походження зазначених підписів та, відповідно, недостоверність цих документів або, як мінімум неможливість їх отримання у у встановленому законом порядку.

Крім того, судом першої інстанції було порушено фундаментальне право на захист, гарантоване Конституцією України, оскільки неналежне оформлення повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 23.01.2025(відсутність штампа, посади, ПІБ та контактного телефону уповноваженої особи, вказівка неактуальної адреси) фактично позбавило апелянта реальної можливості вчасно отримати повідомлення, з?явитися та надати свої пояснення щодо обставин справи, що є грубим порушенням права на захист.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений шляхом надсилання смс повідомлення, заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд в режимі відеоконференції не надходило.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та спів ставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Частина 1статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 232576 від 28.01.2025 року ;

- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000176 від 28.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням канабіноїдів. (у Висновку є відмітка, що з результатом мед. огляду ОСОБА_1 ознайомлено 28.01.2025 року та стоїть підпис);

- відеозаписом з місця вчинення правопорушення.

З метою перевірки апеляційних доводів ОСОБА_1 та прийняття законного рішення, апеляційним судом був переглянутий диск з відеозаписом події від 23.01.2025 за участю ОСОБА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Yamaha Jog, д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений співробітниками поліції з підстав не працюючої фари, крім того ОСОБА_1 було повідомлено, що він вживав травку десь рік тому та погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. При проведені огляду в медичному закладі ОСОБА_1 лікарю було повідомлено, що він тиждень тому вживав марихуану. Експрес тестом було підтверджено, що ОСОБА_1 вживав марихуану, останньому було роз`яснено, що повний Висновок буде готовий 28.01.2025 року.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано оцінки доказу захисту, а саме виписці № 1538 згідно якій ОСОБА_1 28.01.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я з діагнозом "виразка дванадцятипалої кишки, гостра кровотеча" є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваної постанови, в якій зазначеному, що госпіталізація ОСОБА_1 28.01.2025 року не може жодним чином свідчити про неможливість прибуття останнього до підрозділу патрульної поліції у вказаний день.

З таким висновком також погоджується і апеляційний суд.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно протоколу та висновку від 28.01.2025 рокує неприйнятними.

Матеріали справи не містять доказів оскарження дій співробітників поліції та апелянтом таких доказів не надано, як і не надано доказів оскарження Висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 000176, яка була б ініційована в межах строку зберігання зразків біологічного середовища.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції фундаментального права на захист, гарантованого Конституцією України, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Факт того, що ОСОБА_1 користувався послугами адвоката в суді першої інстанції, сам по собі свідчить про те, що його право на захист було забезпечено.

Загалом доводи апеляційної скарги, носять загальний характер та є суб`єктивними і які були предметом розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов