Номер провадження: 33/813/2002/25
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці Держмитслужби України Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Євдокимова Д.А. на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 30.09.2025 року, якою щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Російська Федерація, м. Ноябрськ, громадянка України, тимчасово не працює, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (закордонний паспорт громадянки України НОМЕР_1 , виданий 28.05.2021 року органом 140

закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України,

встановив:

Оскарженою постановою місцевого суду провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.471 МК України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Також, суд зобов`язав Одеську митницю Держмитслужби, монету 1725 року, що яка була вилучена на підставі ст. 511 МК згідно протоколу про порушення митних правил №0249/UA500000/2025 від 04.04.2025 року, повернути власнику або володільцю чи уповноваженій ним особі.

Згідно з оскарженою постановою, 01.04.04.2025 року, о 14 год 32 хв, в зону митного контролю, міжнародного автомобільного пункту пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», відділу митного оформлення №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з України до Молдови, прибула пішоходом громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), тим самим шляхом вчинення дій заявила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження

Під час спільного прикордонно-митного контролю у гаманці громадянки України ОСОБА_1 виявлено 1 (одну) монету 1725 року, з ознаками старовини. Виявлена монета переміщувались без ознак приховування та її виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб.

На думку митниці, своїми діями ОСОБА_1 порушила встановлений порядок проходження митного контролю, жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаної монети не пред`явила, таким чином не задекларувала товари (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території.

За даним фактом співробітниками митниці, у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0249/UA500000/2025 від 04.04.2025 року за ч.3 ст.471 МК.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та закрив провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, представник Одеської митниці Держмитслужби Євдокимов Д.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією предмету правопорушення.

Представник митниці вказує, що під час судового розгляду сторона захисту не заперечувала того факту, що ОСОБА_1 дійсно перевозила монету в своєму гаманці без ознак приховування, проте наполягав на тому, що вказана монета не є оригінальною, а є підробкою, оскільки не містить у своєму складі срібла, не представляє жодної історичної цінності.

Представник Митниці наголошував про те, що якщо на металевій монеті зазначена дата виготовлення до 1960 року, то відповідно до Наказу Міністерства Культури та Мистецтв України від 22.04.2002 року №258 «Про затвердження Iнструкцiї про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цiнностей та контролю за їх перемiщенням через державний кордон України» то вона підлягає обов`язковому декларуванню за встановленою формою.

Вислухавши думку представника митниці, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити; дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі; суд дійшов до висновку про таке.

Згідно з положеннями ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає оскаржене рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Положеннями ст.489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.471 МК України, адміністративна відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до Примітки ст.471 МК України під недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Склад правопорушення є головною підставою для юридичної відповідальності особи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. При цьому, згідно з п.4 ч.1 зазначеної статті визначено поняття ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України, яка являє собою сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Апеляційним судом встановлено, що 04.04.2025 року, о 14 год 32 хв, в зону митного контролю, міжнародного автомобільного пункту пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», відділу митного оформлення №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з України до Молдови, прибула пішоходом громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрала проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), тим самим шляхом вчинення дій заявила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Під час спільного прикордонно-митного контролю у гаманці громадянки України ОСОБА_1 виявлено 1 (одну) монету 1725 року, з ознаками старовини. Виявлена монета переміщувались без ознак приховування та її виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб.

На думку митниці, своїми діями ОСОБА_1 порушила встановлений порядок проходження митного контролю, жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаної монети не пред`явила, таким чином не задекларувала товари (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення послався на висновок дослідження Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби № -0138 від 03.06.2025 року, відповідно до якого надана на дослідження монета, поверхня з обох боків якої має нерівномірний сріблясто-сірий та блідо золотий кольори. Монета виготовлена на основі міді та цинку (латунь) із вмістом невеликих кількостей нікелю, заліза, свинцю та інших незначних домішок/додатків. Тобто, є очевидним, що монета не містить срібло, як оригінал металу, з якого повинна бути виготовлена.

За наведених обставин місцевий суд дійшов висновку, що вилучена у громадянки ОСОБА_1 монета не є предметом, що має культурну цінність, а тому обов`язку для їх декларування остання не мала.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду законним та обґрунтованим, оскільки суд в достатній мірі приділив увагу дослідженню та аналізу матеріалів справи, які свідчать про те, що вилучена монета не є предметом, що підпадає під заборони чи обмеження, щодо вивезення з митної території України, тому ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Посилання представника митниці на те, що виявлені монети підлягають декларуванню, з урахуванням дати їх виготовлення до 1960 року, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки митний орган не довів перед судом, що монета відповідає критеріям, визначеним Законом України від 21.09.1999 року №1068-ХІV «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та п.2 Наказу Міністерства Культури та Мистецтв України від 24.04.2002 року №258 «Про затвердження інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасового вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», так як матеріали справи не містять будь-яких досліджень, висновків експертиз або навіть спеціалістів щодо вказаної монети на предмет визначення культурного або історичного значення вказаного товару. Окрім дослідження на зміст металів, будь-яких інших досліджень вказаної монети Одеською митницею не здійснено.

Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність саме суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Таким чином, на думку апеляційного суду, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження існування головного елементу правопорушення, а саме об`єктивної сторони, у зв`язку з відсутністю предметів, які підлягають декларуванню.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За викладених, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку митним органом не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, у зв`язку із чим рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст.8,62 Конституції України, ст. 529 Митного Кодексу України ст.ст.7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Євдокимова Д.А. залишити без задоволення.

Постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 30.09.2025 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.471 МК України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський