Справа № 645/6409/25
Провадження № 3/645/1384/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Півінська С.Г.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Кошарновської С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13.09.2025 року о 21:55 год. в селі Бражники, вул.Бражниківська, 50, керував автомобілем марки «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» або в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кошарновська С.Л. заперечувала проти протоколу про адміністративне правопорушення та просила закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що протокол серії ЕПР1 №453071 від 13.09.2025 року складено з порушеннями, а обставини, викладені в ньому, не підтверджені належними та допустимими доказами. Наголосила, що згідно з протоколом ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом о 21:55 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду, проте на долучених відеозаписах з бодікамер, які розпочинаються пізніше, після 22:10; не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, та будь-яких дій, що свідчили б про керування, чи перебування особи за кермом. У зв`язку з цим залишається невідомим, за яких обставин поліцейські встановили факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , чи дійсно він перебував у транспортному засобі, чи, можливо, взагалі знаходився поруч. Відеозапис не містить жодних даних про те, чи перебувала будь-яка інша особа у салоні автомобіля, чи не залишив хтось транспортний засіб до початку відеофіксацїї, а також не фіксує моментів, які б однозначно свідчили про те, що саме ОСОБА_1 здійснював керування. Відеозаписи є фрагментарними, не містять безперервної фіксації від початку контакту з поліцейськими, а розбіжність між часом, зазначеним у протоколі, та часом початку відеозаписів не дає змоги встановити події, які передували фіксації на камеру, у тому числі факт керування, що, на думку захисту, суперечить вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції МВС №1026. Також, захист зазначає, що запис у протоколі про «відмову» від підпису та ознайомлення не відповідає фактичним обставинам, оскільки на відео не зафіксовано пропозицій підписати протокол або роз`яснення прав за ст.268 КУпАП. Свідків такої відмови не залучено. Разом з тим, з відео вбачається, що особа перебуває у тяжкому фізичному стані, має травму ноги, потребує допомоги медиків, у певний момент втрачає свідомість, що, на думку захисту, виключає її здатність усвідомлено висловити волевиявлення щодо огляду чи підпису, а фізичний стан особи (травма нижньої кінцівки), підтверджений медичними документами, виключає можливість керування транспортним засобом. Окрім того сторона захисту, посилалась на ст.266 КУпАП, згідно з якою огляд, проведений з порушенням встановленого порядку, є недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення не містить достовірних даних, які відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, та сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти складеного відносно нього протоколу та підтримав позицію захисника.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кошарновська С.Л. просила долучити до матеріалів справи докази, а саме: копію консультаційного висновку спеціаліста КНП « Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 13.09.2025; скріншоти з електронного додатка Helsi.me з 13.09.2025 р. по 13.10.2025 р. - 5 арк, які були долучені судом до матеріалів справи.

Листом від 25.09.2025 року для участі у судовому засіданні, на підставі ст.ст. 7, 250 КУпАП, судом викликався прокурор Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова. Прокурор у судове засідання не з`явився.

Оскільки норми КУпАП не передбачають обов`язкової участі прокурора при розгляді судом справ за ст.130 КУпАП суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі прокурора.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

ЗавданнямКодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимогст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно вимогст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами ч.ч.3-4, 6 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, якщо вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, і так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453071 від 13.09.2025 року; довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кирюши О. відповідно до якої, згідно з обліковими даними ІПНП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 12.11.2013 року; даними з DVD дисків з нагрудної камери патрульних поліцейських, на яких відображена послідовність дій працівників патрульної поліції, щодо виявлення та фіксації адміністративного правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на ім`я ОСОБА_1 від 13.09.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду; рапортом поліцейського роти №5 бат. №3 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції Горбаня В. від 13.09.2025 року.

Твердження сторони захисту про те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не є безперервним, а тому не можуть вважатись належним доказом, суд вважає безпідставним, оскільки вони суперечать вимогам статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, а оцінюється в сукупності з іншими доказами.

Так, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами можуть бути будь-які фактичні данні, які в тому числі, встановлюються за допомогою різноманітних технічних засобів відеозапису.

Будь-яких порушень при проведенні фіксації вчиненого адміністративного правопорушення та збирання доказів, судом не встановлено.

Окрім того, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до статті 31 вказаного Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, з огляду на те, що подія була зафіксована поліцейськими за допомогою технічного засобу відеозапису, і відеозапис з вказаної камери було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося з дотриманням вимог закону, тому вказані докази є належними та допустимими.

Доводи сторони захисту, що відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, що і було запропоновано останньому.

У дослідженому судом відеозаписі «export-6sjsn» ОСОБА_1 зазначає що «їхав на сусідньому кермі».

При цьому не надано логічних пояснень щодо перебування транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , який, відповідно до протоколу ЕПР1№453071 належить ОСОБА_1 , та самого притягуваного на ділянці узбіччя траси біля с.Бражники в нічний час.

Достовірних відомостей про те, що за кермом транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходилась інша особа матеріали справи не містять.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що транспортним засобом керувала особа на ім`я « ОСОБА_2 », проте, жодних відомостей про дану особу не повідомив, клопотань з боку захисту про виклик особи, яка за словами ОСОБА_1 перебувала 13.09.2025 за кермом транспортного засобу «OPEL ASTRA» не надходило.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що хронологія подій у досліджених судом відеозаписах та долучених до протоколу доказах узгоджується між собою та не викликає у суду сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час вчинення ним адміністративного правопорушення.

Надані стороною захисту медичні документи суд сприймає критично, з огляду на наступне.

Так, як вбачається зі скріншоту з додатку Helsi.me 13.09.2025 року, у коментарі до встановлення діагнозу ОСОБА_1 зазначено «Розтягнення? лівого г/с суглоба». Будь яких інших рекомендацій, які пов`язані з обмеженням ОСОБА_1 в русі та керуванні транспортним засобом відсутні.

З консультаційного висновку спеціаліста КНП « Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 13.09.2025 вбачається, що травма ОСОБА_1 визначена як пошкодження зв`язок правого гомілкового суглоба.

При цьому, наступний запис в додатку Helsi.me від 18.09.2025 року має чіткий діагноз, а саме розтягнення зв`язок та перенапруження гомілковостопного суглобу ділянка не уточнена з коментарем правого гомілкового суглоба. Травма 13.09.2025 року.

Проте, матеріали справи не містять достовірних доказів коли саме ОСОБА_1 була отримана травма, яка могла б завадити йому керувати транспортним засобом до чи після виявлення адміністративного правопорушення 13.09.2025.

Окрім того, як вбачається з досліджених судом відеозаписів на запитання лікаря швидкої допомоги про час та місце отримання ним травми ОСОБА_1 повідомив дослівно «зараз повністю».

Суд доходить висновку, що надані суду докази є суперечливими та не можуть свідчити про нездатність ОСОБА_1 керувати транспортним засобом, як на цьому наполягає сторона захисту.

Заперечення захисту щодо відсутності роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків та порушення порядку проведення огляду, спростовуються дослідженими судом відеозаписами, з яких встановлено, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обв`язки та двічі пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Не заслуговують на увагу й доводи захисту відносно того, що під час фіксації проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було залучено двох свідків, оскільки Законом України від 16 лютого 2021 року № 1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набув чинності 17 березня 2021 року, внесено зміни до КУпАП, зокрема до статті 266 вказаного Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, починаючи з 17 березня 2021 року свідки проходження водієм огляду на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів.

Верховний Суд в постанові від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи».

Таким чином, концепція, що лежить в основі правил щодо допустимості доказів, на переконання суду, виходить з розуміння, що в центрі уваги суду, який вирішує питання про допустимість доказу, мають знаходитися права особи і виправданість їх обмеження державою, незалежно від того, яким саме представником держави ці права обмежуються.

Суд вважає, що сформований Верховним Судом є правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Враховуючи викладене суд вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453071 від 13.09.2025 року працівниками поліції не було допущено неповноти чи необ`єктивності в оцінюванні дій ОСОБА_1 .

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП суд вважає що докази, долучені до протоколу серії ЕПР1 № 453071 від 13.09.2025 року, які безпосередньо досліджені ним є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Суд, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Санкцією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер та підвищену небезпеку вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини.

Згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення адміністративного правопорушення дорівнювало 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Керуючись ст.ст.130, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю. Алтухова