"17" листопада 2025 р. Справа № 363/5563/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., при секретарі Пчолкіну М.В., за участю ОСОБА_1 та захисника Клочкової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

13 вересня 2025 року о 19 год. 40 хв. по вул. Київській, 73, в с. Новосілки Вишгородського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук пальців, хитка хода), який від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Герасимовича Б.І. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі. Зазначила, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager не відмовлявся. При цьому, працівники поліції в порушення порядку встановленого законодавством одразу повезли ОСОБА_1 в лікарню, хоча не отримали ні незгоди з проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу, ні незгоди з проведеним тестуванням. Такі обставини свідчать про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року, п.п. 6, 7 Розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року, що прямо вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: в діях останнього відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові від законного порядку огляду, оскільки від проходження такого огляду він не відмовлявся, що у свою чергу виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Окрім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук пальців, хитка хода, однак, таке твердження інспектора патрульної поліції є надуманим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що поведінка водія є спокійною, спілкування коректним та ввічливим на протязі всього часу складання адміністративного матеріалу

Крім того під час зупинки і спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції не зазначено жодної ознаки, яка свідчила про стан сп`яніння у ОСОБА_1 . Також зауважила, що за станом здоров`я ОСОБА_1 має проблеми з серцем, на постійній основі приймає ліки, які не сумісні з алкоголем, що в свою чергу також підтверджує відсутність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього під час зупинки транспортного засобу і вказує на надуманість ознак з боку працівників поліції.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля, працівники поліції зупинили ОСОБА_1 о 19 год. 40 хв., а відеореєстратори ввімкнули лише о 20 год. 13 хв., тобто лише через 33 хв. спілкування з водієм поза фіксуванням цього процесу. Такі дії працівників поліції ставлять під сумнів їх доброчесність, незацікавленість і неупередженість під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 і дає підстави вважати наявні в матеріалах справи відеозаписи недопустимим доказом по справі.

Також зазначила, що працівники поліції неправомірно затримали ОСОБА_1 і о 20 год. 19 хв. доставили до відділення поліції, з якого випустили лише о 21 год. 16 хв., коли відеозйомка в цей час працівниками поліції не здійснювалася.

Крім того, під час затримання ОСОБА_1 працівники поліції застосували до нього психологічний примус і тиск, вимагали неправомірну вигоду, не склали протокол про адміністративне затримання та не роз`яснили останньому його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема і права на захист.

Отже, враховуючи допущені працівниками поліції порушення під час складання та оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 , а також беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просила провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді зазначив, що алкогольних напоїв не вживає, оскільки має проблеми з серцем та на постійній основі приймає ліки, які не сумісні з алкоголем. 13 вересня 2025 року в його знайомої погіршилося самопочуття, в зв`язку з чим він возив її до лікарні. По дорозі назад його безпідставно, за відсутності порушень ПДР України зупинено співробітниками поліції, а потім безпідставно, без складання протоколу затримано та за відсутністю його згоди доставлено до Вишгородської ЦРЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Враховуючи, що він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, коли працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів допущено ряд порушень, вважає, що підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, а справа щодо нього підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Герасимовича Б.І. в суді просила провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з підстав викладених к клопотанні про закриття провадження.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд дійшов таких висновків.

Так, зазначені в протоколі обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №453009 від 13 вересня 2025 року та його копією, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до Вишгородської ЦРЛ, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копією паспорта ОСОБА_1 , листом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія, витягом з ІПНП та даними відеозапису.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Згідно п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі Інструкція), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, з наведеного слідує, що здійснення обов`язкової відеофіксації всієї події правопорушення руху транспортного засобу, його зупинки, оформлення матеріалів, тощо, чинним законодавством не передбачено.

При цьому, жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Суд встановлює обставини справи на підставі сукупності та взаємозв`язку усіх наявних доказів, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та є допустимими.

З долученого до матеріалів справи відеозапису, який досліджено в суді, встановлено, що 13 вересня 2025 року о 19 год. 40 хв. по вул. Київській, 73, в с. Новосілки Вишгородського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався невпевнено, сталої курсової стійкості не дотримувався, крайнє праве положення в межах смуги руху на проїзній частині не займав, виїжджав на зустрічну смугу руху, перетинаючи розділову смугу, в зв`язку з чим зупинений співробітниками поліції.

В подальшому, під час вчинення процесуальної дії з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення під відеозапис ОСОБА_1 , з метою ухилення від адміністративної відповідальності, всупереч п. 2.1.а ПДР України не мав при собі посвідчення водія, а також взагалі будь-якого документа, який посвідчує його особу, та, недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами, приховуючи свою особу, умисно представився несправжнім, вигаданим ім`ям « ОСОБА_2 ».

Незважаючи на неодноразові, законні вимоги співробітників поліції назвати свої справжні анкетні дані та попри попередження про необхідність у даному випадку встановлення його особи в передбаченому законом порядку, водій ОСОБА_1 продовжував наполягати на неправдивому імені, не надавши жодного документа, що посвідчує його особу.

В цьому зв`язку, ОСОБА_1 , який не мав при собі документів, які підтверджували його особу та назвався вигаданим ім`ям, співробітниками поліції доправлено до Вишгородського РУП, де на підставі копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 12 листопада 2008 року, встановлено, що таким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не ОСОБА_2 .

Після встановлення особи ОСОБА_1 його доставлено до Вишгородської ЦРЛ, яка знаходися поруч з будівлею Вишгородського РУП за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 1, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. У приміщенні медичного закладу водій двічі відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння - як медичного, так і за допомогою спеціального технічного засобу «Drаger» (що зафіксовано об 21 год. 21 хв. по 21 год. 22 хв.).

Крім того, під відеозапис ОСОБА_1 показав працівнику поліції, що, перебуваючи у приміщенні районного управління поліції, вжив «чекушку» горілки.

Оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія, співробітниками поліції 13 вересня 2025 року винесено щодо нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 протягом усього часу спілкування з поліцейськими був надмірно балакучим, перебивав працівника поліції, висловлювався несуттєво та беззмістовно, чим заважав належному оформленню матеріалів справи. Співробітнику поліції доводилося неодноразово робити водію зауваження та просити його не перешкоджати оформленню документів.

Після складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП співробітник поліції вжив достатніх заходів до оголошення його змісту ОСОБА_1 , роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та вручення копії протоколу. Однак ОСОБА_1 , перешкоджаючи процесуальній дії, уникав спілкування, постійно тікав від поліцейського, відмовлявся слухати роз`яснення прав та обов`язків, ознайомлюватися зі змістом протоколу та отримувати його копію, що також зафіксовано на відеозаписі з 21 год. 49 хв. по 21 год. 50 хв.

Завершивши оформлення всіх необхідних документів, працівники поліції доставили ОСОБА_1 на службовому автомобілі додому.

Доводи сторони захисту про те, що відеозапис повинен бути безперервним та тривати весь час при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, суд відкидає, як неспроможні, що на вимогах КУпАП не ґрунтується, про недостовірність, недопустимість і неналежність конкретно цього відеозапису в цій справі не свідчать.

Долучений до протоколу відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, який суд покладає в основу доведення винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що фактичні дані на відтвореному в суді відеозаписі повністю узгоджуються із письмовими матеріалами справи, відповідають їм, коли ОСОБА_1 в суді доказів на спростування зазначеного не надано.

При цьому, всі суттєві процесуальні дії по оформленню матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які мають істотне значення для правильного вирішення справи повністю і безперервно відображено на відеозаписі, які сумнівів у суду не викликають та дозволяють повно, всебічно, об`єктивно і достовірно встановити всі дійсні обставини події.

Отже, сама тільки перерва у відеозаписах, на яку вказує захисник, не свідчить про недопустимість доказів, з урахуванням конкретних обставин цієї справи та в сукупності з її матеріалами не вказує на будь-які істотні порушення прав ОСОБА_1 та жодним чином не доводить недостовірність проведених співробітниками поліції процесуальних дій з приводу встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, коли зміст відеозапису в сукупності з іншими матеріалами сумнівів у суду не викликає.

Підстав вважати цей доказ неналежним, недопустимим і недостовірним у суду немає. Будь-які відомості та ознаки недостовірності долученого до протоколу відеозапису в справі відсутні.

У той же час, один лише факт того, що співробітниками поліції не складено протокол про затримання ОСОБА_1 згідно ст. 261 КУпАП, то при встановленні його особи у приміщенні Вишгородського РУП, то вказане порушення в даному випадку та з урахуванням конкретних обставин справи не призвело до прямого та істотного порушення прав і свобод людини, коли співробітниками поліції вимушено доставлено водія до Вишгородського РУП для встановлення його особи (оскільки той умисно спотворив свої анкетні дані та не надавав жодного документа, що посвідчує його особу). При цьому, сама тільки відсутність такого протоколу жодним чином не вказує на недостовірність зібраних у справі доказів про керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до п. 2.5 ПДР України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлення достовірних відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковим заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, а в разі, якщо особа умисно спотворює анкетні дані про себе і не має при собі документа, який підтверджує її особу, то співробітник поліції зобов`язаний вжити вичерпні заходи для достовірного встановлення особи у відповідному відділу поліції.

Та обставина, що доправлення водія ОСОБА_1 до Вишгородського РУП з метою встановлення особи розпочалося о 20 год. 19 хв., а особу ОСОБА_1 у приміщенні Вишгородського РУП встановлено і відповідно продовжено відеозапис о 21 го. 16 хв., на незаконність дій співробітників поліції вказувати не може, про істотне порушення прав ОСОБА_1 за вказаних умов не свідчить, і підставою для визнання доказів по справі недостовірними і недопустимими бути не може.

З цих же підстав суд відхиляє посилання адвоката на порушення права на захист ОСОБА_1 під час його затримання, оскільки відсутність захисника під час встановлення особи, її огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в порядку ст.ст. 130, 256, 260, 261, 266 КУпАП на незаконність зазначених процесуальних дій не вказує.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він алкогольних напоїв не вживає, оскільки має проблеми з серцем та на постійній основі приймає ліки, які не сумісні з алкоголем, суд до уваги також не приймає.

Такі твердження є надуманими, які спрямовані на ухилення від відповідальності, та які спростовуються матеріалами справи. До того ж, вказані твердження при складанні протоколу ОСОБА_1 не висловлювалися.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 співробітником поліції не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер», а також те, що водію не роз`яснювалися його права та обов`язки, суд відкидає, які спростовуються даними відеозапису та іншими матеріалами справи.

Зокрема, із листа начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області № від 03 листопада 2025 року встановлено, що 13 вересня 2025 року екіпажем групи реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУ, під час здійснення превентивних заходів на території обслуговування вказаного підрозділу дійсно виявлено ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, які визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а саме мав запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів та поведінку, що не відповідала обстановці. У той же час, під час перевірки поліцейськими ОСОБА_1 у системі ІКС ІПНП встановлено, що останній систематично порушує ПДР України. У зв?язку з вказаним ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, за кермом якого він перебував, запропоновано за допомогою газоаналізатора «Drager» пройти огляд на факт перебування у стані алкогольного сп?яніння, на що він погодився і у ході бесіди повідомив, що дійсно вживав спиртні напої, однак після залучення понятих, маючи поведінку, яка не відповідала обстановці ОСОБА_1 намагався надати недостовірні дані про себе та відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп?яніння.

Що стосується доводів захисника про те, що під час затримання ОСОБА_1 працівники поліції застосували до нього психологічний примус і тиск, вимагали неправомірну вигоду, то такі доводи свого підтвердження в суді також не знайшли, відомості про що в матеріалах справи відсутні. При складанні протоколу будь-які вказані обставини на відеозаписі та в матеріалах справи не зафіксовано.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17, зазначено, що вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з?ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливості їх ефективного використання.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону не в будь-якому випадку нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, а лише в разі, якщо вона (невідповідність) призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

Метою встановлення та дотримання процесуального порядку є насамперед унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів та забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

Тому при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення прямо та істотно порушують права і свободи людини чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Згідно принципу автономного тлумачення та установленої практики ЄСПЛ поняття «кримінальне обвинувачення» має для суду автономний зміст і не залежить від його розуміння законодавства держав учасниць Конвенції і може означати «звинувачення у вчиненні правопорушення».

Беручи до уваги викладене, з огляду на принципи правової визначеності та автономного тлумачення Конвенції судовий розгляд у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а тому при вирішення справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у згаданій вище справі.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами, а тому в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 33, 130, 283, 284, 285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2025 року.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя