Справа № 484/4537/25
Провадження № 3/484/2092/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко К.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Цимбалюка М.Г.,

у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду 13.05.2025 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , військовий квиток НОМЕР_3 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.08.2025 року о 00:11 годині в м. Первомайську по вул. Толбухіна, 107 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, забарвлення шкірного покрову обличчя, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу алкотестер Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КНП ПЦМБЛ ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

16.10.2025 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Цимбалюка М.Г. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому він виклав письмові пояснення по суті справи, зазначивши, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнає та заперечує обставини, викладені у протоколі та інших документах. Пояснив, що у протоколі вказано документ, що посвідчує особу: «Військовий квиток НОМЕР_3 », однак ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» не містить у переліку такого документа, що посвідчує особу як військовий квиток. Навіть копію цього документ не долучено до матеріалів справи. Військовий квиток не пред`являвся, відомості взяті невідомо звідки. Поміж цього, у ОСОБА_1 у військовому квитку вказано інші відомості «серія НОМЕР_5 ». Стосовно зупинення ТЗ у комендантську годину, то ані ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», ані п. 10 постанови КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456, ані п. 16 постанови КМУ від 8 липня 2020 р. № 573 не передбачає такої підстави для зупинення ТЗ як «комендантська година». ОСОБА_1 не вчиняв жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень, що б стали підставою для зупинення ТЗ. У матеріалах справи наявні 2 окремих переривчастих відео: з 00:10:58 (надалі відео № 1) до 00:11:58 та з 00:17:56 по 00:24:17 (надалі відео № 2). Відповідно до ч. 5 Р. ІІ Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів» включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/ або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. На відео № 1 вбачається, що ОСОБА_1 був за кермом, проте стосовно нього не було складено жодних адміністративних матеріалів в цей момент, як і відсутні докази того, що були підстави для складення адміністративного: запах з ротової порожнини перевірити не можливо, як і забарвлення шкіряного покрову обличчя, а нібито «хитка хода» взагалі не вбачається з обох відео, що означає відсутність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водночас, навіть якщо припустити нібито «забарвлення шкіряного покрову обличчя» та «хитку ходу», то ОСОБА_2 є військовослужбовцем з 2019 року по сьогоднішній день, який отримав значну кількість поранень, знаходився на лікуванні у інсультному відділенні в КНП «ПЦМБЛ». ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який приймає безпосередню участь у відсічі військовим формуванням рф, учасник бойових дій. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №4019/744 ОСОБА_1 в період з 09.08.25 по 18.08.25 проходив лікування в інсультному відділенні КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» із діагнозом нейропатія лицьового нерву ліворуч, церебростенічний синдром. Саме внаслідок цього діагнозу, а також внаслідок неодноразових поранень під час безпосередньої участі у бойових діях, у ОСОБА_1 існують такі ознаки. ОСОБА_1 має нагороди, відзнаки, заохочення за сумлінну службу, виконання військових обов`язків, наказів, бойових розпоряджень тощо. Також слід зауважити, що відсутні стягнення та штрафи, що були застосовані до ОСОБА_1 за аналогічними статтями 130, 172-20 КУпАП, 286 КК України. Також існує виключна необхідність ОСОБА_1 мати право керування транспортними засобами під час виконання військового обов`язку. Зокрема, це пов`язано із службою у складі розрахунку мобільних груп протиповітряної оборони (водій-кулеметник), керування ТЗ під час прямування на позиції для виконання бойових розпоряджень, керування ТЗ під час евакуації поранених військових безпосередньо з-під ворожих обстрілів на фронті тощо. Окрім цього, жінка, яка була за кермом, каже чітко на відео, що вона є водієм цього ТЗ (відео № 2 00:18:20-00:18:30), натомість ОСОБА_1 чітко та неодноразово доводить до відома працівника поліції, що він не перебував за кермом ТЗ (відео № 2 00:19:50-00:20:20, 00:21:10-00:21:30). Натомість водій (жінка) запитує підстави зупинення ТЗ, пропонує проїхати до відділу поліції (відео № 2 00:21:56-00:23:30). Таким чином вважає складення протоколу стосовно ОСОБА_1 незаконним, оскільки: підстави для зупинення ТЗ були відсутні; підстави для проведення огляду алкогольного сп`яніння не доведені; адміністративний протокол в момент зупинення ТЗ стосовно ОСОБА_1 не складався; на відео № 2 чітко та неодноразово доводиться до відома інспектора поліції, як ОСОБА_1 , так і жінкою, яка керувала ТЗ, що ОСОБА_1 не був за кермом ТЗ; відео не були безперервними; фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо немає, які б чітко дали відповідь на питання «Чи перебував ОСОБА_1 за кермом ТЗ ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_4 » до справи не долучено; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений з порушеннями (не вказано, який прилад мав застосовуватись, не долучено сертифікати, не має відео про пропозицію застосувати, пропозиції мундштуку, відмови від проходження тощо). За таких обставин просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Цимбалюк М.Г., посилаючись на свої письмові пояснення, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, причини неявки повідомив його захисник, який вказав, що ОСОБА_1 проходить наразі військову службу.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів за участі його захисника Цимбалюка М.Г.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до нього документи, відеозаписи та письмові пояснення захисника, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п.1.9 Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичне освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних засобів.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність саме таких ознак виявлена у ОСОБА_1 14.08.2025 року, тож у працівників поліції дійсно були підстави йому пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктами 6, 7 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Викладене у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджене сукупністю досліджених судом доказів.

Судом переглянуто доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписами, здійсненими поліцейськими за допомогою відеореєстратора патрульного автомобіля і нагрудної камери працівника поліції, і встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_4 та був зупинений працівниками поліції. На відеозаписі чітко зафіксовано як поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу алкотестер Драгер, на що він відмовився, потім йому пропонували проїхати в медичний заклад на огляд, на що він також відмовився, зазначивши про те, що він не керував транспортним засобом, а керувала жінка. Однак саме на відеозаписі з відеореєстратора патрульного автомобіля зафіксовано процес руху транспортного засобу ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_4 , після зупинки якого з боку водія виходить чоловік ОСОБА_1 . Зазначений відеозапис є безперервним, автомобіль постійно знаходився в полі зору відеореєстратора патрульного автомобіля, тож поліцейські пропонували проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме тій особі, яка спочатку і керувала даним транспортним засобом, тобто ОСОБА_1 . Також на відеозаписах зафіксовано як ОСОБА_1 та невідома суду жінка, яка за другої зупинки поліцейськими їх автомобіля знаходиться за його кермом, неодноразово тікали від поліцейських, після чого працівники поліції, переслідуючи їх, наздоганяли. В подальшому за кермом зазначеного транспортного засобу перебувала вказана жінка, ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидіння.

На зазначених відеозаписах зафіксована неадекватна та зухвала поведінка ОСОБА_1 , який декілька разів вчиняв втечу від працівників поліції, перешкоджаючи їм у здійсненні та виконанні службових обов`язків, покладених на них законодавством. Крім того, ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які були явними, та безпосередньо виявлені поліцейськими, підтверджуються поведінковим ставленням ОСОБА_1 до зазначеної ситуації.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_4 , а керувала жінка, спростовується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами, на яких чітко зафіксовано процес переслідування поліцейськими даного транспортного засобу, після зупинки якого зі сторони водія автомобіля виходить саме ОСОБА_1 , з яким в подальшому працівники поліції ведуть розмову та, виявивши в нього ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський - це посадова особа, яка діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 та інших законодавчих актів, які регламентують діяльність поліції.

В даному випадку діє імператив презумпції правоти поліцейського, тобто при виконанні службового обов`язку поліцейський діє завідомо правомірно, в межах закону. Порушень повноважень поліцейського судом не встановлено. Порушення Правил дорожнього руху виявлено ним безпосередньо при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху та виявленням порушників.

Всі встановлені поліцейськими під час несення служби обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 422396 від 14.08.2025 року, який є доказом в наданій справі.

Встановлено, що поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будь-яких порушень законодавства поліцейськими, які б могли вплинути на вирішення справи судом не встановлено. Працівники поліції безпосередньо під час здійснення та виконання своїх службових обов`язків пропонували проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме тій особі, яку виявили під час керування нею транспортним засобом.

Особу ОСОБА_1 було встановлено саме за тим документом, який він особисто надав працівникам поліції, в зазначеному військовому квитку наявна фотокартка особи, зазначені його особисті дані, дата народження, які з точністю збігаються з даними, наявними в його інших документах, зокрема, в паспорті, пред`явленому особисто ОСОБА_1 в суді під час ознайомлення з матеріалами справи. Помилкове зазначення серії та номеру військового квитка ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, не впливає на зміст протоколу, встановлення обставин події та доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, а зібрані докази не доводять винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на викладене вище.

Посилання захисника на те, що зупинка транспортного засобу в комендантську годину не є підставою для зупинки автомобіля, оскільки жодних порушень будь-яких вимог ПДР України ОСОБА_1 не вчинялося, на увагу суду не заслуговує, з огляду на те, що причини зупинки не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому не підлягають доказуванню у даній справі.

Також суд зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення, Правила дорожнього руху, Закон України «Про дорожній рух», Закон України «Про Національну поліцію», Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, та Інструкція "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, не передбачають обов`язку фіксації безперервного процесу складання та оформлення матеріалів справи.

Крім того, суд зауважує, що надані відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції не є безперервними саме внаслідок того, що ОСОБА_1 тричі вчиняв втечу від поліцейських, перериваючи таким чином процес діалогу з ними, тож він самостійно своїми діями спотворив процедуру огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння. Водночас надані відеозаписи відповідають один одному за змістом зафіксованих та відображених на них подіях.

Посилання захисника на те, що виявлені поліцейськими ознаки у ОСОБА_1 не є в даному випадку ознаками алкогольного сп`яніння, а пов`язані саме з отриманням ним значної кількості поранень та нещодавнім знаходженням на лікуванні в інсультному відділенні лікарні з діагнозом нейропатія лицьового нерву ліворуч, церебростенічний синдром, не є слушними, з огляду на встановлені обставини у даній справі, а крім того є способом уникнути адміністративної відповідальності.

Наявність у ОСОБА_1 нагород, відзнак, заохочень за сумлінну службу, виконання військових обов`язків, наказів, бойових розпоряджень, а також відсутність (зі слів) стягнень та штрафів, що були застосовані до ОСОБА_1 за аналогічними статтями 130, 172-20 КУпАП, 286 КК України, не дає підстав виключення адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо наявності виключної необхідності ОСОБА_1 мати право керування транспортними засобами у зв`язку з проходженням військової служби, суд звертає увагу на те, що відповідно до бази даних інформаційно-аналітичної системи Національної поліції ІКС ІПНП підсистеми «Головного сервісного центру» ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, тож у нього і не виникло право на керування транспортними засобами.

Твердження захисника про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений з порушеннями, а саме не вказано, який прилад мав застосовуватись, не долучено сертифікати тощо, не має правового значення та не заслуговує на увагу суду, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, тож відповідний огляд і не проводився.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених матеріалів справи.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді справи судом не встановлено. Не встановлено й істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як про це просить захисник.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника, суд вважає за необхідне призначити йому єдине можливе стягнення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки згідно даних Національної поліції ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Крім того, на підставі п. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові.

СУДДЯ: