Справа № 639/8184/25
Провадження № 3/639/2067/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2025 року суддя Новобаварського районного суду м. Харкова Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2025 року о 23 годині 11 хвилин по Карачівському шосе, 65 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електровелосипедом Hammer S200, без державної реєстрації, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 7510, результат огляду 1.19‰.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в скоєному правопорушенні визнав частково, пояснив суду, що дійсно їхав на електровелосипеді за допомогою педалей, був випивши, однак правил дорожнього руху не порушував, рухався за межами проїзної частини, вважав, що оскільки він рухався на велосипеді без допомоги електромотору, його не можа вважати водієм транспортного засобу.

Просив суд, у випадку притягнення його до відповідальності, за можливості розстрочити виконання адміністративного стягнення, посилаючись на сімейні обставини та скрутне матеріальне становище.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали про адміністративні правопорушення, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані наркотичного - сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п.2.9 Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно ч.1 розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.9 а ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що керування транспортним засобом - електровелосипедом Hammer S200 у стані алкогольного сп`яніння не підпадає під регулювання ст.130 ч.1 КУпАП.

Диспозицією цієї статті передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно визначення, що міститься у п.1.10 ПДРУ, транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (зі змінами) визначено поняття легких електричних транспортних засобів.

Зокрема, легкий персональний електричний транспортний засіб має одне та більше коліс, електродвигун потужністю у діапазоні до 1000 Вт та конструктивну швидкість до 25 км/год.; низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб має від двох коліс та швидкість від 10 до 50 км/год.

Таке ж визначення міститься у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).

Отже, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , відноситься до легкого електричного транспортного засобу та після набрання чинності Законом № 2956-IX керування таким транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння становить дії, що передбачені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Закон не пов`язує визначення пристрою як транспортного засобу лише із його реєстрацією уповноваженими органами або наявністю у особи посвідчення водія для керування ним.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП достатньо встановити, що особа керувала у стані сп`яніння транспортним засобом (поняття якого визначено у законі), а не лише механічним транспортним засобом, як помилково вважає ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 п. v Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Україною 25.04.1974, з поправками від 28.09.2004, термін "водій" означає будь-яку особу, яка управляє механічним або іншим транспортним засобом (велосипедом включно) або яка веде дорогами скот, стада, упряжних, в`ючних або верхових тварин».

Відповідно до ст.54 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII, якщо міжнародною угодою України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у законодавстві України про дорожній рух, то застосовуються правила міжнародної угоди.

За приписами ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водії транспортних засобів зобов`язані не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом у розумінні закону, на нього як водія поширюється передбачений розділом 2 ПДРУ обов`язок не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому не має значення, яким саме чином (за допомогою електромотору або педалей) зазначений транспортний засіб був приведений до руху.

Отже, ОСОБА_1 обгрунтовано притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд враховує, що та поведінка ОСОБА_1 на дорозі як учасника дорожнього руху, яка зафіксована на відеозаписі (з якого вбачається, зокрема, факт руху останнього), враховуючи, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння із показником 1,19 ‰, який майже у 6 разів перевищує допустиму норму, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань, чим він грубо знехтував, створює підвищену небезпеку як для самого себе, так і для інших учасників дорожнього руху.

Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом серії ЕПР1 № 493163 від 25.10.2025 року, даними огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510, результат якого 1.19‰, відеозаписом від 24.10.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.10.2025 року, рапортом працівника поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення складений компетентною особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненного правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП згідно з обліковими даними ІПНПУ громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_1 , категорія В.

Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь вини, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Згідно ч.2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Суд бере до уваги, що положеннями ст. 301 КУпАП передбачено лише відстрочку, а не розстрочку виконання постанови по справі.

Також ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI зі змінами та доповненнями не передбачена відстрочка сплати судового збору після ухвалення судового рішення.

Враховуючи майновий стан особи та відомості про особу правопорушника, суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 , про відстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу підлягає задоволенню, але шляхом відстрочки виконання постанови суду, в зв`язку з чим необхідно відстрочити виконання постанови на строк 3 місяці, що є достатнім строком для виконання судового рішення.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави (отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 місяці.

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочку виконання даної постанови задовольнити.

Відстрочити виконання даної постанови в частині стягнення штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на строк 3 (три) місяці з дати винесення цієї постанови, тобтоо до 14 лютого 2026 року.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова.

Суддя В.О.Макаров