Провадження № 3/204/2615/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, перебуваючої у декретній відпустці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року о 08:49 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у вказаний період часу здійснила хибний виклик на спецлінію «112» з метою налякати однокласника. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 150 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Відтак на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, суд розглядає адміністративні матеріали за відсутністю особи, стосовно якої складено адміністративний протокол.

Доказами, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 є: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 861521 від 24.10.2025 року; рапорт інспектора поліції, відповідно до якого 15.10.2025 о 08:50 надійшло повідомлення зі служби 102 про те. що 15.10.2025 о 08:49 дитина подзвонила на лінію «112» та повідомила дослівно: «Женя насилує дітей прямо в школі». Адреса згідно геолокації гімназія № 51. При передзвонюванні до заявника щоб дізнатися більш детальну інформацію. Слухавку ніхто не брав. У ході перевірки інформація не підтвердилась, було встановлено. що виклик здійснила дитина ОСОБА_2 , учениця 5 класу, яка хотіла налякати однокласника щоб не бешкетував; письмові пояснення ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, відповідно до яких 15.10.2025 близько 09:00 стало відомо, що учениця 5Б класу ОСОБА_2 зробила виклик на лінію 112 зі свого телефону та повідомила про зґвалтування; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, відповідно до яких 15.10.2025 після першого уроку у приміщенні гімназії № 51, на перерві у коридорі перебували її однокласники. Між її однокласниками виник словесний конфлікт, вона вирішила налякати ОСОБА_4 та зателефонувала на лінію 112, у цей час повз неї проходив однокласник, який крикнув, що: «Женя насилує дітей прямо в школі»; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_2 .

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Проаналізувавши докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП доведеною повністю.

З огляду на викладене, відповідно до ст.ст.23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та вважаю за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення буде достатньою мірою відповідальності до особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33 40-1, 184, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя Т.В. Безрук