Номер провадження: 33/813/2149/25
Номер справи місцевого суду: 513/242/25
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Клімінченка Євгена В`ячеславовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Кравченка Андрія Анатолійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Клімінченка Євгена В`ячеславовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сумі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Клімінченко Є.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 22 жовтня 2025 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Також, апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що не знав, що відносно нього розглядалося провадження в Саратському районному суді Одеської області, так як судові повістки не надходили на його адресу, оскільки працівниками поліції було зазначено невірну його адресу. Про існування постанови дізнався 15 жовтня 2025 року коли не зміг скористатися свою банківською карткою, оскільки державним виконавцем було накладено арешт на його рахунки. 16 жовтня 2025 року він звернувся до районного суду з метою ознайомлення з матеріалами справи та 22 жовтня 2025 року ознайомився зі справою.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Клімінченко Є.В., зазначив наступне.

З відеозапису долученого до матеріалів справи, вбачається, що транспортний засіб «Peugeot 307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , був припаркований на узбіччі дороги, рух автомобіля не зафіксовано, таким чином не доведено факт знаходження громадянина ОСОБА_1 в статусі водія.

Протокол про адміністративне правопорушення складено - 02 год. 11 хв по вул. Ігнаца Ліндла в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 о 00 год. 13 хвл. 27 січня 2025 року керував ТЗ в селі Зоря Білгород-Дністровського району.

Співробітниками поліції при складанні протоколу було допущено ряд порушень таких як: складення протоколу без присутності особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності; особі яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.; направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння також складено без присутності ОСОБА_1 , крім того час складання направлення не відповідає часу зазначеному у протоколі.

Відеозаписи долучені до протоколу не в повній мірі фіксують усі обставини події, відеозаписи перериваються.

Крім того, в автомобілі що був припаркований, знаходилися люди(свідки), яких необхідно було допитати, однак в протоколі поліцейські зазначили? що свідки не залучалися.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , а також його захисника - адвоката Клімінченка Є.В. апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 09 червня 2025 року без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи його захисника.

Доказів отримання ОСОБА_1 у встановлений законом строк, копії оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

16 жовтня 2025 року адвокат Клімінченко Є.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та 21 жовтня 2025 року дистанційно ознайомився з матеріалами справи (а.с. 51).

Апеляційна скарга подана до суду 22 жовтня 2025 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , а також його захисника - адвоката Клімінченка Є.В.апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231218 від 27 січня 2025 року, 27 січня 2025 року о 00 годині 13 хвилин по вул. Соборна в с. Зоря Білгород-Дністровського району Одеської області керував транспортним засобом марки «PEUGEOT 307», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №231218 від 27 січня 2025 року(а.с. 5);

- довідкою інспектора ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області О. Герман-Євтушенко, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ст. 130 та ст. 124 КУпАП впродовж календарного року не притягувався; згідно облікових даних має посвідчення водія НОМЕР_2 від 05 травня 2017 року (а.с. 11);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено про відмову водія на проведення огляду (а.с. 8);

- рапортом інспектора СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Сергія Унгуряна від 27 січня 2025 року про те, що 27 січня 2025 року близько 00 години 13 хвилин у ході патрулювання с. Зоря Білгород-Дністровському району Одеської області по вул. Соборна був зупинений автомобіль марки «PEUGEOT 307», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм було встановлено, що останній має ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Проходити огляд на місці події водій відмовився, також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря у найближчому закладі охорони здоров`я(а.с.4);

- відеозаписом з місця події на диску (а.с. 12).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Саратського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 рокута порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється вимогами ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 р.1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи та відеозаписом.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 27 січня 2025 року.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

З відеозаписів долучених до матеріалів справи (файл 0000000__0001 та 0000000__0002) вбачається діалог співробітників поліції та ОСОБА_1 в ході якого встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було порушення комендантської години, ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що вони їдуть додому (00:13:38 хвл. відеозапису), під час розмови, поліцейський виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти перевірку на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», проте ОСОБА_1 тривалий час ухилявся від відповіді, згодом відповів, що випив 50 грам (00:24:35 хвл. відеозапису), на чергову пропозицію поліцейського пройти перевірку на місці зупинки за допомогою алкотестеру «драгер», ОСОБА_1 відповів, що не вважає за необхідне (00:24:46 хвл. відеозапису), після цього поліцейський запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а саме у Саратській лікарні, але ОСОБА_1 знову відповів, що не вважає за необхідне (00:24:54 хвл. відеозапису).

Доводи апеляційної скарги адвоката Клімінченка Є.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 з приводу того, що транспортний засіб «Peugeot 307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , був припаркований на узбіччі дороги, рух автомобіля не зафіксовано, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом з відеореєстратора службового автомобілю, з якого вбачається рух транспортного засобу «Peugeot 307» о 00:13 год. та паркування його на узбіччі дороги.

Доводи апеляційної скарги адвоката Клімінченка Є.В. щодо ряду порушень допущених співробітниками поліції при складанні протоколу апеляційний суд визнає безпідставними, оскількиматеріали справи не містять докази звернення ОСОБА_1 чи його захисника з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції

Доводи адвоката Клімінченка Є.В. з приводу того, що відеозаписи долучені до протоколу не в повній мірі фіксують усі обставини події, відеозаписи перериваються, апеляційним судом також визнаються безпідставними, оскільки з переглянутого запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 27 січня 2025 року на місці зупинки водія ОСОБА_1 . Наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів апелянтом не надано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Клімінченка Євгена В`ячеславовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Клімінченку Євгену В`ячеславовичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Саратського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Клімінченка Євгена В`ячеславовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева