ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М., розглянув матеріали, які надійшли з Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2018 №296/2002/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 25% всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 березня 2018 і до досягнення дитиною повноліття. На протязі тривалого часу ОСОБА_1 аліменти не сплачує, вимоги державного виконавця не виконує. Згідно з розрахунком заборгованість на 01.2025 становить 158725,58 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно не вчасно сплачував аліменти, у зв`язку з чим його притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 164 ч.1 КК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 02.05.2025, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст.164 ч.1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 03.06.2025.

За змістом вироку ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати аліментів за період з 01.05.2024 по 01.04.2025, за вказаний період ОСОБА_1 був притягнутий до кримінальної відповідальності. Отже, за вказаний період ОСОБА_1 був притягнутий до кримінальної відповідальності. Наступний період не сплати аліментів мав обраховуватися з 01.05.2025 по 01.10.2025 час складння протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01.05.2025 по 01.10.2025 не сплатив аліменти за травень, серпень 2025, в цей період провів оплату у липні та вересні 2025.

Відповідальність заст.183-3 ч.1 КУпАП наступає в разі не сплати аліментів більше 6 місяців.

Згідно ч.2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за сбою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів за період з 01.05.2024 по 01.04.2025 несплати аліментів ОСОБА_1 притягнутий до кримінальної відповідальності. Період з 01.05.2025 по 01.10.2025 не утворює склад правопорушення, (несплата за три місяці), передбачений ст. 183-1 ч.1 КУпАП.

З огляду на наведені обставини, беручи до уваги що за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був засуджений за ст.164 ч.1 КК України, а наступний період не утворює складі правопорушення, справа про адміністративне правопорушення за ст.183-1 ч.1 КУпАП, підлягає закриттю, на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 183-1 ч.1 КУпАП - закрити на підставі п. 8 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко