Справа № 308/7504/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Семеновича Т.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , документ, що посвідчує особу посвідчення водія серії НОМЕР_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

в с т а н о в и в:

22.05.2025 о 10 год. 49 хв. в с.Розівка, траса М06 Київ-Чоп 810 км +700 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chery Elara» д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із засосуванням приладу «Drager Alcotest 6810». Дії ОСОБА_1 за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР) кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

24.06.2025 представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокатом Семеновичем Т.С. було подано до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №338184 від 22.05.2025 за ч.1 ст. 130 КУпАП, в яких він вказав, що складений відносно ОСОБА_1 протокол є незаконним та необґрунтованим, складеним на підставі неналежних та недопустимих доказів. Обставини, викладені в ньому не відповідають дійсності, суперечать фактичним обставинам. Зазначив, що поліцейським не проінформовано ОСОБА_1 про порядок астосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Додав, що всупереч Інструкції поліції ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України. Також зазначив, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 право не погодитись з результатами огляду та можливість пройти такий у закладі охорони здоров`я. Додав, що з відеозапису не вбачається наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак, які б свідчили, що він перебуває у стані алкогольного спя`яніння, і на такі не вказуються у протоколі.

З огляду на що, вважає, що працівники поліції не надали до суду належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 будь якого адміністративного правопорушення, що вказує на безпідставність процедури притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Зазначені в протоколі обставини події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не знаходять свого підтвердження матеріалами про адміністративне правопорушення, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

25.09.2025 представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Семенович Т.С. подав клопотання про виклик у судове засідання свідка ОСОБА_2 . Також зазначив, що ОСОБА_1 22.05.2025 жодних алкогольних напоїв, наркотичних засобів, препаратів, ліків тощо, які б знижували його увагу та швидкість не вживав, оскільки того дня він вживав тільки молочно-кислий кефір.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив заслухати в судовому засіданні як свідка пояснення ОСОБА_2 , без його участі.

13.10.2025 в судовому засіданні був заслуханий свідок ОСОБА_2 , який зазначив, що в 20 числах травня вони разом з ОСОБА_1 закінчили військове навчання за кордоном та повертались в Україну до місця служби. Довго перебували в дорозі, були втомлені, однак поспішали на службу, оскільки потрібно було віддати документи. Зазначив, що стояли на узбіччі, коли до них підійшли поліцейські, які заявили, що водій порушив правила ПДР, а також що у нього червоні очі, однак зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Зазначив, що весь час перебував з ОСОБА_1 та не бачив, щоб останній вживав алкогольні напої.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав, наведених у письмових запереченнях. Зазначив, що ОСОБА_1 дійсно алкогольні напої 22.05.2025 не вживав, а результат тесту може бути наслідком вживанням ним кисло-молочних продуктів та втоми від довгої дороги.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015, який зареєстрований в Мінюсті України 11.11.2015 згідно з наказом №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівники поліції вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пунктів 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 338184 від 22.05.2025; результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, яким встановлено, що ОСОБА_1 під час проведення тесту перебував в стані алкогольного сп`яніння - алкотестер Drager Alcotest 6810, результат позитивний 0,47 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозаписом з портативних нагрудних камер працівників поліції.

Судом також було досліджено відеозапис з портативних нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано розмову працівників поліції з ОСОБА_1 . В ході розмови в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були озвучені та проінформовано про можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, у лікаря-нарколога, або право особи відмовитись від такого огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки (11.05 запису з відеореєстратора). Працівник поліції продемонстрував ОСОБА_1 , що трубочка герметично запакована. Результат тесту - позитивний 0,47‰. Після цього водію було роз`яснено його права та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій результати огляду не оспорював, з ними погодився, на огляді у медичному закладі не наполягав.

Усі матеріали відеозапису, які здійснені за допомогою нагрудної камери поліцейських, додані до протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 266 КУпАП.

Відеозапис підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По Національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається із відеозапису подій, будь-яких порушень Інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування (0,47‰) без будь-яких помилок, а результати у подальшому були роздруковані поліцейським.

При цьому, судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався, і матеріали справи таких доказів не містять.

Порушень конституційних прав, свобод та інтересів громадян, які б істотно впливали на допустимість доказів у справі, судом не виявлено.

Суд зазначає, що відеозапис є повним та вичерпно інформативним, носить безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення і надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом у справі

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не є сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. В той же час твердження представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що результат тесту може бути наслідком вживанням ОСОБА_1 кисло-молочних продуктів та втоми від довгої дороги є сумнівним та суперечливим.

Будь-яких даних, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується вказаними вище доказами, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, бере до уваги, що дане правопорушення являється грубим порушенням ПДР та становить реальну небезпеку для учасників дорожнього руху, загрожують їх життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю самого правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки на думку суду саме цей вид адміністративного стягнення буде відповідати вимогам ст. 23 КУпАП, а саме буде сприяти вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя І.О. Шепетко