П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-8 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2025 року, о 18 годині 50 хвилин, 24 жовтня 2025 року, о 22 годині 10 хвилин, та 29 жовтня 2025 року, о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА №581232, п.п.2, 3 від 20.10.2025 року терміном на 10 діб, а саме заборону перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 та в будь-який спосіб контактувати з ним, тим самим вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вину визнав у повному обсязі.

Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення №214/10806/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП слід об`єднати зі справами про адміністративне правопорушення за №214/10807/25 та за №214/10808/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП та присвоїти їм спільний номер справи №214/10806/25.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, передбачено застосування термінового заборонного припису як одного з ключових спеціальних заходів протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 цього Закону, терміновий заборонний припис є оперативним заходом реагування з боку уповноважених підрозділів Національної поліції України у випадку фіксації факту домашнього насильства. Метою такого припису є негайне припинення насильства, усунення загрози життю та здоров`ю постраждалої особи, а також запобігання його повторному вчиненню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд, виходячи з наведеного, всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали, якими доводиться вина ОСОБА_1 та дійшов висновку, що в його діях убачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 має нести адміністративну відповідальність за вчинені ним правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить510 грн. 00 коп. в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 173-2, 173-8, 268, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить510 грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням її майна в порядку, встановленому законом.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.В. Попов.