Рівненський апеляційний суд
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 564/3313/25

Провадження № 33/4815/911/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Наумчука І.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2025 року о 22 год. 34 хв. на автодорозі Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "SsangYong Rexton", номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено проведеним на місці зупинки транспортного засобу оглядом за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 №5949, результат огляду 1,75 проміле, що зафіксовано відеозаписом №476616, від керування транспортним засобом відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі захисник Наумчук І.П. просить скасувати постанову суду від 21 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та прийняти нову постанову.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретного місця вчинення порушення, тому такий протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та він мав бути повернутий особі, яка проводила адміністративне розслідування на доопрацювання. Вважає, що оскільки місцем вчинення порушення у постанові зазначено автодорогу «Н-25» (Городище-Рівне-Старокостянтинів), протяжність якої складає приблизно 300 км, то виникають обґрунтовані сумніви щодо підсудності цієї справи Костопільському районному суду Рівненської області. Наголошує, що оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, тому є всі підстави для зупинення провадження у справі, однак суд, відмовивши у задоволенні такого клопотання, розглянув справу у його відсутності, чим порушив право ОСОБА_1 на захист.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження. Вказує, що оскільки розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , а про оскаржувану постанову стороні захисту стало відомо лише 24.09.2025 року, тому такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 21 серпня 2025 року без його участі (а.с.17).

Апеляційна скарга подана на поштове відділення 06.10.2025 року (а.с.27).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.

Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1-2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний 1, 75 ‰ (6), результатом тесту №5949 від 21.07.2025 року, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,75‰) (а.с.5); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована вказана подія, що підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а ПДР та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, про що не заперечував і в ході апеляційного розгляду, при цьому вказавши, що у зв`язку з нештатною ситуацією змушений був сісти за кермо та їхати у військову частину, та після проходження огляну на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився пройти такий огляд в медичному закладі (час 13:50).

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Також особа, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, підписала його, будь-яких пояснень з приводу незгоди з його змістом протокол не містить, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо зазначення не конкретного місця вчинення правопорушення, а саме автодорогу «Н-25» (Городище-Рівне-Старокостянтинів), апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи на а.с.8 міститься клопотання поліцейського УПП в Рівненській області ДПП капрала поліції Івана Корницького від 21.07.2025 року, з якого вбачається, що у графі «місце скоєння та суть адміністративного правопорушення`помилково вказано невірну інформацію а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 134 км, та просив вважати вірним місце скоєння правопорушення на а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 134 км поблизу н.п. с. Три Копці, який належить до юрисдикції Костопільського районного суду Рівненської області.

Твердження апелянта про наявність підстав для зупинення провадження у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби є безпідставними, оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП. Нормами діючого КУпАП передбачено можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією, тобто оскільки у КУпАП міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження в окремій категорії справ, тому в даному випадку до застосування аналогія закону із ст.335 КПК України, яка регулює зупинення судового провадження, не підлягає.

При цьому, частиною ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, наведені вище положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У разі неможливості особистої участі у розгляді справи в суді першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надати письмові пояснення, письмово висловити свої заперечення у разі незгоди з протоколом. Також, має право забезпечити присутність захисника для захисту його інтересів та взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином суддя місцевого суду обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який був повідомлений про розгляд справи належним чином.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

З огляду на викладене, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Наумчуку І.П. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Наумчука І.П. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович