П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/2687/25

Провадження № 3/185/1120/25

31 жовтня 2025 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Косюк А.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2025 року о 22 годині 30 хвилин в м. Павлоград, вул. Франка, 2 гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2105» н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням «Alcotest 6820 ARSM-0078» під безперервну відео фіксацію на нагрудні відео реєстратори №795560, №795881. Відповідно до тесту №58 від 01 березня 2025 року проба позитивна 1.68 % проміле. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР України. Зазначені дії органом внутрішніх справ кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.

Захисник адвокат Бакумов О.С просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 13 жовтня 2025 року о 14.30 годині захисник не з`явився, направив на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, додавши копію довідки КНП «ПЛІЛ» ПМР № 10915, відповідно до якої ОСОБА_2 13 жовтня 2025 року звернувся до лікаря з побутовою травмою. Лікар зазначив про необхідність ОСОБА_2 з`явитися до травматолога саме 14 жовтня 2025 року. З цього приводу розгляд справи було відкладено на 21 жовтня 2025 року о 16.00 годин, про що захисник був належним чином повідомлений.

В судове засідання, призначене на 21 жовтня 2025 року о 16.00 годин захисник не з`явився, але направив до суду заяву, відповідно до якої просив перенести судове засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікарняному, знову додавши копію довідки КНП «ПЛІЛ» ПМР № 10915. З цього приводу розгляд справи було відкладено на 31 жовтня 2025 року об 11.30 годин, про що захисник був належним чином повідомлений.

Натомість, у судове засідання, призначене на 31 жовтня 2025року на 11.30 год. захисник не з`явився в чергове, направивши на адресу суду заяву про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. На підтвердження вказаної обставини, захисником вкотре додано копію довідки КНП «ПЛІЛ» ПМР № 10915. Документів на підтвердження перебування захисника за період з 13 жовтня 2025 року по 31 жовтня 2025 року на лікарняному судді не надано.

Дані обставини безумовно свідчать про те, що сторона захисту скористалася своїм правом відкласти судове засідання у зв`язку з неможливістю з`явитися для участі у розгляді справи. Захисник не був позбавлений такої можливості й після надходження такої заяви, справу було відкладено на інші дати. Однак на наступні судові засідання, призначені на 21 та 31 жовтня 2025 року захисник знову подав аналогічну заяву про відкладення судового засідання з долученням копії довідки КНП «ПЛІЛ» ПМР № 10915, яка є не належним підтвердженням поважності неявки захисника в судове засідання, оскільки стосується іншої дати.

Отже зазначені обставини свідчать про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами та намаганням навмисного затягування розгляду справи.

В контексті ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

В своїх рішеннях, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010).

При цьому Суд зазначав, що неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Отже, дотримуючись розумних строків розгляду справи, враховуючи зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами та свідоме небажання з`явитися до суду, суддя вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Бакумова О.С., що у свою чергу не може вважатися порушенням прав, закріплених у ст. 268 КУпАП та гарантованих п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та докази наявні у матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення, у тому числі передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно зі ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівником поліції, на якого покладено обов`язок щодо збирання доказів по справі, до справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №259928 від 01 березня 2025 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 березня 2025 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів від 01 березня 2025 року, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Результат огляду ОСОБА_1 1.68 % проміле;

- тестування на алкоголь №58 у відношенні ОСОБА_1 , зробленого за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», де результат тесту 1.68 % проміле;

- письмові пояснення ОСОБА_1 ;

- розписку ОСОБА_3 від 01 березня 2025 року;

- копію постанови від 01 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- рапорт від 01 березня 2025 року.

- відеозаписи, які містяться на диску, та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Згідно з п. 2.9 Розділу 2 Правил дорожнього руху, водієві забороняється, зокрема:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наказом МВС України з МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі по тексту Інструкція) визначається процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції Розділу 1 «Загальні положення», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Інструкції Розділу 1 «Загальні положення», огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 Інструкції розділу «Загальні положення», у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 2 статті 266 КУпАП передбачає, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час перегляду в судовому засіданні першого відеозапису, тривалістю 03 хвилини 00 секунд, який міститься на диску, встановлено рух автомобіля «ВАЗ», світлого кольору.

Під час перегляду другого відеозапису, тривалістю 01 година 07 хвилин 23 секунди, який міститься на диску, встановлено, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 продути алкотестер «Драгер» для встановлення стану сп`яніння, на що останній погодився. Результат огляду 1.68 % проміле.

ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він винен, пив пиво, після 15.00 годин протягом дня, десь 2 л.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем «ВАЗ 2105» н.з. НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції

Суд вважає, що у даному випадку поліцейськими дотримано приписи Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Інструкції Розділу 1 «Загальні положення», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Поліцейські, з огляду на виявлення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , мали підстави пропонувати йому пройти огляд, зазначене підтверджено актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів від 01 березня 2025 року.

Після перегляду відеозаписів, встановлено, що працівник поліції діяв відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння пропонував останньому пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що водій погодився. Результат виявився позитивним та становить 1.68 % проміле. Досліджені суддею відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер. Після проведення огляду, пояснень ОСОБА_1 з приводу незгоди з результатами огляду не було, а навпаки зазначив, що він винен та підтвердив вживання алкогольних напоїв протягом дня, а саме пива. А тому інспектором поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, суд вважає, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи не було встановлено даних, які б вказували на невідповідність даних протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності фактичним обставинам.

Докази, які містяться в матеріалах справи у своїй сукупності є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні й не викликають сумніву.

Оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

При цьому, що стосується позиції захисника адвоката Бакумова О.С. про не визнання провини, то вважаю, що такій позиції слід дати критичну оцінку, розцінивши її як обраний спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вона повністю спростовується дослідженими доказами по справі.

Враховуючи данні про особу правопорушника, характер вчиненого ним правопорушення, ступінь вини, при визначенні виду адміністративного стягнення вважаю необхідним застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, на правопорушника, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, покладається сплата судового збору, тому суд приходить до висновку, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. П. Косюк