Номер провадження: 33/813/1718/25
Номер справи місцевого суду: 522/5528/25
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

прокурора Щербіни Н.М.,

особи, яка притягається до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 грн. на користь держави, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Зокрема, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 мав спеціальне звання - капітан поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0092441, будучи суб?єктом декларування, з 09.01.2024 припинив діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави та несвоєчасно подав без поважних причин декларацію з позначкою «при звільненні» за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме об 11 год. 01 хв. 20.04.2024, чим порушив встановленні абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» вимоги фінансового контролю.

Щодо клопотання сторони захисту про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, місцевий суд дійшов висновку про дотримання вимог ч.4 ст.38 КУпАП та зазначив, що оскільки правопорушення було виявлено уповноваженою особою Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 18.03.2025, тобто після вжиття всіх заходів для збирання доказів та достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, строк, визначений ч.4 ст.38 КУпАП, необхідно рахувати з 18.03.2025, коли орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, володів повною інформацією щодо порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29.07.2025 та закрити провадження у справі у відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що сам факт виявлення адміністративного правопорушення не є тотожним факту складання протоколу. Під час винесення оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що начальником відділу запобігання корупції ГУНП в Одеській області було скеровано повідомлення від 20.02.2024 №53/182 до НАЗК про встановлений факт неподання декларації особи, яка припиняє діяльність уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відносно ОСОБА_1 . Тобто днем виявлення є 20.02.2024, а всі інші дії направлені на збирання доказів. Причому у відповідності до закону ключовим фактором, який впливає на перебіг строків накладення стягнення, є момент його виявлення, а збирання доказів на підтвердження адмінправопорушення не відтермінує початок цього строку. Тому строк, передбачений ч.4 ст.38 КУпАП, сплинув ще 20.08.2024.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, прокурор заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона не містить доводів щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За обставин не оспорювання апелянтом доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та кваліфікація його дій, з огляду на положення ч.7 ст.294 КУпАП судом апеляційної інстанції в цій частині судове рішення не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент розгляду справи спливли строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, для даного виду адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст.212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що:

- 09.01.2024 ОСОБА_1 припинив діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави, у зв`язку з чим, будучі суб`єктом декларування, був зобов`язаний протягом 30 календарних днів шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції подати декларацію з позначкою «при звільненні» за період з 01.01.2024 по 09.01.2024, який не був охоплений раніше поданими деклараціями у строк до 00 год. 00 хв. 09.02.2024;

- 20.02.2024 начальником відділу запобігання корупції ГУНП в Одеській області скеровано до НАЗК повідомлення за № 53/182 про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме при звільненні за 2024 рік (з 01.01.2024 по 09.01.2024) ОСОБА_1 , який працював в ГУНП в Одеській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, яке зареєстровано НАЗК 31.10.2024 за №127985/0/05-24;

- 20.04.2024 ОСОБА_1 подав декларацію з позначкою «при звільненні», тобто з пропуском строку, встановленого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП;

- 03.12.2024 НАЗК скерувало до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі ДВП НПУ), як органу, уповноваженому на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4 172-9 КУпАП, лист за №47-07/91904024 від 03.12.2024, яким повідомлено про встановлення факту несвоєчасності подання декларації, зокрема ОСОБА_1 , яке зареєстровано ДВБ НПУ 09.12.2024 за №СЕД-44233;

- 12.12.2024 ДВБ НПУ скерувало до Одеського управління ДВБ НПУ матеріали НАЗК для організації розгляду та прийняття рішення;

-16.12.2024 Одеське управління ДВБ НПУ з метою перевірки інформації щодо порушення вимог фінансового контролю витребувано з Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області інформацію відносно колишнього співробітника ОСОБА_1 (запит № СЕД-50615-2024);

-10.01.2025 за №1241-2025 Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області надало відповідь на вказаний запит (надано копії матеріалів особової справи відносно ОСОБА_1 ), отримано ДВБ НПУ 13.01.2025;

- 05.03.2025 запит до НАЗК про роботу інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», надано відповідь 14.03.2025;

- 18.03.2025 відібрані пояснення від ОСОБА_1 та старшим оперуповноваженим в ОВС ВМЗК Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковником поліції Мазуром В.В. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

-21.03.2025 - матеріали отримані Приморським районним судом м.Одеси;

-29.07.2025 справа розглянута судом, притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

За положеннями ч.1 ст.172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для наявності об`єктивної сторони правопорушення необхідно встановлення не лише факту несвоєчасного подання декларації, а й поважності причин такого діяння.

За позицією місцевого суду Одеському управлінню Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України достеменно стало відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення лише 18.03.2025, тобто після з`ясування всіх необхідних обставин адміністративної справи. До моменту складання протоколу відбувався лише збір даних та тільки з моменту виявлення особи та встановлення в її діях складу адміністративного правопорушення, був складений протокол про адміністративне правопорушення, що і є моментом виявлення. Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, що строк, визначений ч.4 ст.38 КУпАП, не сплив, оскільки його необхідно рахувати з 18.03.2025, коли орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, володів повною інформацією щодо порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

Перш за все, слід зазначити, що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.

День вчинення правопорушення - 20.04.2024 (дата несвоєчасної подачі декларації).

Отже, на момент розгляду судом справи (29.07.2025) дворічний строк, встановлений ч.4 ст.38 КУпАП, з дня вчинення правопорушення (20.04.2024) не сплив, що виключає застосування встановлених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП наслідків спливу строку накладення адміністративного стягнення.

Доводи апелянта щодо спливу шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення з моменту виявлення адміністративного правопорушення ґрунтуються на помилковому тлумаченні апелянтом моменту виявлення.

Так апелянт вважає, що моментом виявлення правопорушення є 20.02.2024 дата скерування начальником відділу запобігання корупції ГУНП в Одеській області повідомлення до НАЗК про встановлений факт неподання декларації.

Насамперед, слід зазначити, що начальник відділу запобігання корупції ГУНП в Одеській області 20.02.2024 повідомив НАЗК про встановлення факту саме неподання ОСОБА_1 відповідної декларації, а не про несвоєчасне подання ним декларації, яке інкримінується ОСОБА_1 в рамках цієї справи. При цьому, слід звернути увагу, що за неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено кримінальну відповідальність за ст.366-3 КК України, в той час як за несвоєчасне подання без поважних причин адміністративну відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, крім факту встановлення несвоєчасності подання декларації для наявності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, необхідно також встановити відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації та чи є відповідна особа суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2021 за №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена у складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень, тощо). Висновок про те, що виявлене правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 824/1164/18-а, від 22.02.2022 у справі № 260/511/19, від 18.05.2022 у справі № 813/4354/17, від 01.06.2022 у справі № 440/698/20, від 27.07.2022 у справі № 1340/5822/18 та від 18.01.2024 у справі № 522/12566/18.

Також відповідні роз`яснення надані 26.04.2021 НАЗК, за якими початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли проаналізовано зібрані фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу. Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складання можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, проте факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається при складенні протоколу.

Комітетом з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності Верховної Ради України в листі від 11.09.2018 за №04-18/10-1584 зазначено, що визначений ст.254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій. Моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, слід вважати момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (притягається до адміністративної відповідальності) здійснити дії, визначені частинами 2-4 ст.256 КУпАП.

Отже, певна інформація про обставини та факти адміністративного правопорушення можуть бути відомі будь-кому (безпосередньому керівнику, викривачу, правоохоронному орган тощо). Встановлення і навіть документування ними такої інформації не може вважатися встановленням факту адміністративного правопорушення, оскільки такі особи не наділені правом робити висновок про наявність або відсутність правопорушення, вони лише інформують про певні факти компетентні органи, надають документи тощо, що підтверджує помилковість доводів апелянта, що днем виявлення правопорушення є 20.02.2024 (дата направлення повідомлення до НАЗК). Виявити правопорушення означає встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного правопорушення. Право встановлення цього факту і його документування має особа, уповноважена на складання протоколу.

Відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у випадках, передбачених ст. 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), є уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Натомість, за положеннями п.1 ч.1 ст.255 КУпАП Національне агентство з питань запобігання корупції складає протоколи у випадках, передбачених, статтями 172-4 - 172-9 у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада ОСОБА_1 не віднесена до посад, визначених у примітці до ст.56 Закону України «Про запобігання корупції», які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища. Тому НАЗК в даному випадку не є органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Особою уповноваженою на складання відповідного протоколу у даному випадку є посадові особи органів Нацполіції.

Уповноважена на складення протоколу особа з 12.12.2024 по 18.03.2025 вчиняла ряд процесуальних дій для перевірки наявності/відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто проводилась всебічна перевірка щодо можливого правопорушення і збір доказів для встановлення події та складу правопорушення.

18.03.2025 закінчено збирання доказів, проаналізовано зібрані фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративно правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та вручено його ОСОБА_1 . При цьому, апеляційним судом враховані пояснення ОСОБА_2 , що він зміг з`явитись для надання пояснень лише 18.03.2025, раніше його телефоном викликали, але він не міг з`явитись з об`єктивних причин, пов`язаних з роботою. Після отримання пояснень ОСОБА_1 щодо причин несвоєчасності подачі декларації закінчено збір доказів у цій справі.

Відтак, датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є момент з`ясування всіх необхідних даних, який в даному випадку збігається з моментом складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення (18.03.2025), оскільки лише після отримання таких даних можливо встановити всі необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення. На момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення (в тому числі опитано особу та встановлено відсутність поважних підстав несвоєчасного подання декларації у визначений строк), та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст.256 КУпАП, а отже станом на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення (29.07.2025) строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.4 ст.38 КУпАП, не закінчились, до чого обґрунтовано дійшов місцевий суд.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду та відсутність підстав для закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції на постанову Волинського апеляційного суду від 06.11.2024 у справі № 162/690/24 не приймається судом до уваги, оскільки вказане судове рішення немає преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду І.А. Артеменко