П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши адміністративні матеріали Відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, серія, номер паспорта та РНОКПП - суду не відомі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 6132, 14.05.2022 року, -

за ч. 1 ст. 185-10 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2025 року о 08 год. 50 хв., на відстані 650 метрів до державного кордону України, на напрямку 273 прикордонного знаку (Оноківська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги, прикордонним нарядом «Група реагування» був виявлений та затриманий гр. ОСОБА_1 , який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охоронною державного кордонну, а саме: неодноразову повторену вимогу прикордонного наряду зупинитись та припинити рух в напрямку державного кордону не виконав та вдався до втечі від прикордонного наряду. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не прибув, в матеріалах справи міститься його заява, про розгляд справи у його відсутності, свою вину визнає.

При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, розгляд справи здійснено у його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вина гр. ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 1010874 Е від 15.10.2025 року, протоколом про адміністративне затримання від 15.10.2025 року, протоколом огляду, огляду речей і документів та вилучення речей і документів від 15.10.2025 року, копією сторінок закордонного паспорту гр. ОСОБА_1 , рапортом від 15.10.2025 року, схемою місця затримання правопорушника на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.10.2025 року,

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 , наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КпАП України злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України,

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, приходжу до переконання, що відносно гр. ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185-10, ст. ст. 256,278, 283, 284, КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, серія, номер паспорта та РНОКПП - суду не відомі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 6132, 14.05.2022 року, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ч. 1 ст. 185 - 10 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень, 00 копійок).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, серія, номер паспорта та РНОКПП - суду не відомі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 6132, 14.05.2022 року, судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок)

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова