П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2025 Справа №607/17125/25 Провадження №3/607/6546/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №416149 від 08.08.2025, ОСОБА_1 08.08.2025 о 09 год. 11 хв. в м. Тернопіль, вул. Гайова 20 керував автомобілем Фольксваген номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився із згоди водія у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 08.08.2025 номер 327, результат якого становить 0.41 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення на місці зупинки; порушив п. 2.9 а ПДР керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. в останнє судове засідання не з`явився, подав клопотання про завершення розгляду справи за його відсутності.

У попередньому судовому засіданні адвокат Череватий П.М. вказав, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає. Подав письмове клопотання в якому вказав, що провадження у справі просить закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за відсутності передбачених законом підстав, без повідомлення працівником поліції про причину зупинки, а тому за наслідками незаконної зупинки автомобіля, як протокол про адміністративне правопорушення, так і всі інші докази є недопустимими.

Крім цього, захисник вказав, що з наявного у матеріалах справи відеозапису, а також письмового направлення вбачається, що поліцейськими не було виявлено у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння і пропозиція пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 озвучені не були.

Захисник вказав, що на думку поліцейського, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у зв`язку із чим останній був направлений в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. Після здачі біологічного матеріалу для проведення лабораторних досліджень на предмет наявності у ньому наркотичних речовин та до отримання відповідних результатів лікар закладу охорони здоров`я, в порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, а також в порушення послідовності проведення огляду водія саме на стан алкогольного сп`яніння, з власної ініціативи вирішив провести такий огляд ОСОБА_1 в результаті чого констатував перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що лікар за власною ініціативою не вправі проводити огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній направлявся для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Крім цього, результат алкогольного сп`яніння який згідно протоколу про адміністративне правопорушення становить 0,41 проміле, не підтверджується жодним із документів наявних у матеріалах справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд вважає, що його вина доводиться матеріалами адміністративної справи виходячи із наступного.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №416149 від 08.08.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП ТОМЦСНЗ ТОР від 08.08.2025, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.08.2025, відеоматеріалами, які містяться на оптичному диску.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи. З цих підстав його слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

Посилання захисника на те, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за відсутності передбачених законом підстав, без повідомлення працівником поліції причин зупинки, а тому за наслідками незаконної зупинки автомобіля, як протокол про адміністративне правопорушення, так і всі інші докази є недопустимими, не заслуговують на увагу, оскільки водій автомобіля зобов`язаний, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від причин зупинки.

Посилання захисника на те, що лікар медичного закладу, який проводив огляд водія ОСОБА_1 на визначення стану наркотичного сп`яніння, на вправі на власний розсуд проводити огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки водій ОСОБА_1 направлявся працівниками поліції для визначення стану наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки працівники поліції, виявивши на місці зупинки у водія ОСОБА_2 ознаки сп`яніння, оформили направлення на його медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У вказаному направленні зазначається, що у результаті огляду водія ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлено в останнього ознаки сп`яніння із зазначенням таких ознак.

Однак, у вказаному направленні працівником поліції не зазначалось на виявлення якого саме виду сп`яніння направляється воді ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції не володіє спеціальними знаннями в галузі медицини, щоб вірно та об`єктивно встановити в стані якого сп`яніння перебуває водій.

Крім цього, лікар медичного закладу, який проводив огляд водія ОСОБА_1 на підставі направлення працівника поліції, має обов`язок провести медичний огляд водія та виявити чи перебуває водій в стані сп`яніння і якщо так, то якого саме, або ж ні.

Отже, твердження захисника про те, що лікар медичного закладу не вправі був проводити огляд водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння є неправомірним, оскільки водій ОСОБА_1 направлявся в медичний заклад для виявлення стану сп`яніння без зазначення його виду.

Твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, ступінь якого становила 0.41 проміле спростовуються наявним в матеріалах справи Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.08.2025, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Інші обставини на які посилається захисник в обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують вини ОСОБА_1 у порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу порушника, відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність та вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (Сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (Один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (Тридцять чотири тисячі) грн. в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Копію постанови направити ОСОБА_1 .

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич