Справа № 275/983/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від відділу поліції № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Брусилівського районного суду Житомирської області 10.10.2025 з ВП № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП у Житомирській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу та матеріалів справи, 05.10.2025 о 15:00 годині на автодорозі Долинівка-Соболівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, телефонограмою просив розглядати справу без його участі у зв`язку хворобою, вину не визнає.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що справа підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Згідно положень ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідальність за цією нормою настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

До матеріалів адміністративної справи надано:

- протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2025 серії ЕПР1 № 474261, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом;

- копію протоколу від 05.10.2025 серії ЕПР1 № 474273, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом;

- відеозапис події, на якому зафіксовано, керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення.

Інших доказів суду не надано.

Тобто особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не було надано суду доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, до матеріалів справи не додано постанови суду чи інших належних доказів того, що неповнолітнього ОСОБА_1 станом на 05.10.2025 вже було позбавлено права керування транспортними засобами.

Зазначені обставини не підтверджують кваліфікацію дій неповнолітнього ОСОБА_1 саме за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання особа, яка склала протокол (поліцейський з РПП СПД №1 ВП №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ст. сержант поліції Яковчук Р.С.), не з`явилася, додаткових доказів суду не надала.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Суд враховує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р. та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

З огляду на викладене, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази зазначеного правопорушення.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.