Справа № 559/3375/25
Провадження № 3/559/1831/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2025 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Томілін О.М., при секретарі Солімчук М.Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Цибульського В.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Ратушного С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно в режимі відео-конференції справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серія ЕПР 1 №414956 від 07.08.2025, 06.08.2025 о 21 год. 15 хв. по а/ш М06 Київ-Чоп 379 км біля н.п.Тараканів водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Субару, д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Dennis Sabre, б/н, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутньому напрямку у сусідній смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. У протоколі вказано, що водій ОСОБА_1 порушила п.п.2.3.б, 13.1 ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серія ЕПР 1 №414963 від 07.08.2025, 06.08.2025 о 21 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , здійснивши вищеописану ДТП, залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п.2.10 а ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Щодо іншого водія ОСОБА_2 працівниками поліції також складені аналогічні протоколи.

За версією сторони захисту, саме ОСОБА_2 був винним у вказаній ДТП, оскільки він, рухаючись прямо у сторону м.Києва, здійснював обгін (випередження) з правого боку по смузі руху, у якій дозволяється рух лише з поворотом праворуч. Та саме він не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 на її смузі руху.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що 06.08.2025 вона після перебування у монастирі в Тернопільській області, керуючи автомобілем Субару, д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася по а/ш М06 Київ-Чоп в сторону м.Києва по єдиній смузі руху (у своєму напрямку) з приблизною швидкістю руху 50-60 км/год. При проїзді прямо розгалуження смуг руху праворуч до м.Дубно вона відчула удар у задню праву частину автомобілю. На її переконання, автомобіль Dennis Sabre здійснював її обгін справа, а коли водій ОСОБА_2 зрозумів, що дана смуга руху передбачена лише для повороту праворуч, він вирішив повернутися на свою смугу руху у напрямку до м.Києва та зачепив її автомобіль лівою передньою частиною свого автомобілю. Після ДТП ОСОБА_2 просив не викликати працівників поліції, оскільки він поспішав, та пропонував вирішити усі питання мирним шляхом. Проте питання мирним шляхом вирішити не вдалося, тому учасники повернулися на місце ДТП та викликали працівників поліції.

Захисник - адвокат Цибульський В.В. в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_1 , вважав, що її вини у скоєнні ДТП немає. Додатково звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 , як він і сам вказував у судовому засіданні, їхав у одному напрямку з ОСОБА_1 до м.Києва, але здійснюючи обгін з правого боку по смузі руху, на якій рух передбачено лише праворуч, не дотримався бокового інтервалу повертаючись на свою смугу руху, внаслідок чого і здійснив зіткнення у правий бік автомобіля Субару під керуванням ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснив, що 06.08.2025 він, керуючи автомобілем Dennis Sabre, рухався по а/ш М06 Київ-Чоп зі Львова в сторону м.Києва. Попереду нього рухався автомобіль Субару. При проїзді розгалуження смуг руху праворуч до м.Дубно він змістився на праву смугу руху та здійснював випередження Субару, але в цей момент відчув удар з лівого боку, оскільки відбулося зіткнення з вказаним автомобілем приблизно на розділовій полосі (1.5). Вважає, що в ДТП більше винна ОСОБА_1 , яка не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з його автомобілем на дорожній розмітці 1.5. Додатково пояснив, що наміру заїжджати у м.Дубно в нього не було, він поспішав довезти службовий транспорт саме до м.Києва, а тому планував повернутися у свою смугу руху « для руху прямо».

В подальшому у судове засідання 10.11.2025 ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, його представник не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ратушний С.І. в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_2 , вважав, що саме порушення ПДР з боку ОСОБА_1 і призвело до ДТП. Звернув увагу суду на те, що за механізмом ДТП і що не заперечують учасники, зіткнення відбулося боковими частинами автомобілів, тобто внаслідок порушення ОСОБА_1 бокового інтервалу. У попередніх судових засіданнях заявляв, що оскільки умислу у ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ДТП, або його приховати не було, відсутня її вина за ст. 122-4 КУпАП. В подальшому вважав, що, можливо, і наявна вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного інкримінованого правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що під час ДТП перебувала в автомобілі Субару, за кермом якого була ОСОБА_1 , вони поверталися з монастиря у Тернопільській області. ОСОБА_1 керувала автомобілем дуже акуратно, швидкість не перевищувала, від дороги не відволікалася. У певний момент свідок відчула удар у правий бік автомобіля, після якого автомобілі зупинилися. З іншого великого автомобіля вийшов ОСОБА_2 , який був засмучений і просив не викликати поліцію, казав, що дуже поспішає, обіцяв допомогти з ремонтом автомобіля та відшкодувати завдану шкоду. Також він допоміг змінити колесо. Але в подальшому, коли вони вже дещо від`їхали від місця ДТП, власниця автомобіля наполягла на виклику поліції.

Судом крім пояснень сторін досліджена схема місця ДТП, яка сталася 06.08.2025 за участі автомобілів Субару, д.н.з. НОМЕР_1 , та Dennis Sabre, б/н, на якій зазначено місце зіткнення, напрямок руху автомобілів, дорожня розмітка, зокрема, д.р.1.18, яка вказує у лівій смузі про напрямок руху «прямо», а у правій «праворуч» у напрямку до м.Дубно.

Заслухавши пояснення учасників і свідка, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що у даному випадку не доведено факту порушення ПДР водієм ОСОБА_1 та, відповідно, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням нею правил дорожнього руху та виниклою ДТП. Так, пояснення ОСОБА_1 , а також свідка ОСОБА_3 є цілком логічними та послідовними. На переконання суду, цілком логічною є версія, що водій ОСОБА_2 , переганяючи до м.Києва службовий автомобіль та поспішаючи, що він фактично не заперечує, побачивши попереду автомобіль, який рухався з невеликою дозволеною швидкістю, вирішив, сподіваючись на свій водійській досвід, здійснити випередження автомобіля Субару по правій смузі руху при проїзді розгалуження смуг руху праворуч до м.Дубно (з дорожньою розміткою 1.18 «рух праворуч»), що також підтверджується і свідченнями ОСОБА_2 , який вказав суду, що намірів заїжджати у м.Дубно в нього не було, він прямував до м.Києва та збирався повернутися на свою смугу руху після випередження Субару, при цьому він не дотримався лівого бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Субару. Позицію ОСОБА_2 та його інші покази суд в даному випадку розцінює як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Достовірних доказів порушення ПДР ОСОБА_1 суду не надано та під час розгляду справи не встановлено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи та не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що у діях ОСОБА_1 також був відсутній умисел на приховування ДТП або уникнення відповідальності за вчинену ДТП, оскільки, як пояснили сторони, після того як вони дійшли висновку про неможливість мирного врегулювання ситуації що склалася і що передбачено чинним Законодавством України, вони викликали працівників поліції для оформлення ДТП. Так, у поліцію телефонував ОСОБА_2 за пропозицією ОСОБА_1 , що вони не заперечують.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122-4, ст. 124, ст.ст. 247, 250, 251, 252, 283 - 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя О.М. Томілін