Справа № 331/5136/25
Провадження № 3/331/1834/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАД №426144 від 11.08.2025 року, що надійшов з сектору протидії домашнього насильства Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису протоколу серії ВАД №426144 від 11.08.2025 11.08.2025 року о 14-00 годин ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: штовхав, хапав за волосся, кричав, ображав, принижував, погрожував, чим завдав шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю, чим порушив пп.7 п. 2 ст. 3 Розділу 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», повторно протягом року.

Відносно ОСОБА_1 11.08.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-8 КУпАП не визнав. Вказав, що у той вечір прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння, матір почала його виганяти з дому та викликала поліцію. Матір він не ображав. Також пояснив, що отримав ТЗПсК та очував у під`їзді, матір його бачила там. Наступного дня він вирішив переночувати на роботі, матір викликала поліцію, яка пішла його шукати. Вважає, що поведінка матері, яка його шукала не зважаючи на ТЗПсК свідчить про відсутність у їх стосунках домашнього насильства. Просив закрити провадження у справі.

Судом було здійснено запит до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для перевірки тверджень ОСОБА_1 .

На запит суду надійшла відповідь з відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, де зазначено, що зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 13.08.2025 о 12-51 годин за адресою АДРЕСА_2 заявниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомила, що син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вранці пішов на роботу о 07-00 годині, мав сьогодні змінитися о 07-00 годині, проте до сих пір не повернувся додому. ЄО №15363.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема,повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Стаття 173-2 ч.3 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого вчинене повторно протягом року.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п.17 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Не кожну конфліктну ситуацію чи спір, сварку, що виникають у кожній сім`ї слід кваліфікувати як домашнє насильство. Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Конфлікт не містить вище перелічених ознак.

Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Судом в судовому засіданні був досліджений протокол, складений відносно ОСОБА_1 , письмові пояснення усіх учасників події, а також відповідь з відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. На підставі вказаних матеріалів, суд приходить до висновку про відсутність позицій «кривдник» і «жертва».

До матеріалів справи не додані відеозаписи із нагрудних камер поліцейських на яких зафіксовані первинні пояснення особи, вказаної потерпілою у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Вказаний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Поведінка ОСОБА_2 після винесення ТЗПсК свідчить про те, що вона не вважає себе потерпілою від домашнього насильства, не відчуває страху перед «кривдником», що підвереджує наявність конфліктної ситуації між учасниками, а не домашнього насильства.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя Д.М. Кольц