Справа № 354/723/25
Провадження № 33/4808/729/25
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк О. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Гайтанюк М.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Гайтанюк М.М. на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 05.05.2025 об 00:20 год ОСОБА_1 в с. Поляниця по вул. Карпатській (озеро Молодості), Надвірнянського району, керував транспортним засобом марки Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із т застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510, результат позитивний 0,72 проміле, тест № 1139, від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник адвокат Гайтанюк М.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Яремчаснкього міського суду від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 та провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 вважає, що при розгляді даної справи судом не в повній мірі було дотримано вимог закону, також суд не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому прийняв передчасне незаконне та необґрунтоване судове рішення про його винуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки:

1)протокол про адміністративне правопорушення складено без належної відеофіксації технічними засобами відеозапису та за відсутності двох свідків;

2) копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не вручено та не надіслано засобами поштового зв`язку, що також в свою чергу є істотним порушенням права ОСОБА_1 на захист, оскільки фактично ОСОБА_2 не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності;

3) ОСОБА_3 не хотів підписувати протокол по адміністративне правопорушення, сказав, що буде оскаржувати дії поліцейських, але поліцейський сказав, що ОСОБА_1 зобов`язаний підписати протокол та інші матеріали, бо такий порядок оформлення документів.

Крім того, зазначає, що поліцейськими огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням порядку відеофіксації огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та за відсутності 2 свідків ( відеофіксацію проведено не нагрудними відеореєстраторами поліцейських, а мобільним телефоном, записи постійно перериваються та не містять повної інформації з місця події, на відеозаписах відсутні дата та час відеофіксації, а самі відеофайли - неякісні, відображаються із уповільненням подій); за відсутності доказів про реєстрацію технічного приладу алкотесту Драгер 7510 та його сертифікацію; поліцейськими не роз`яснено ОСОБА_2 те, що: «Драгер» є спеціальним технічним засобом для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а перед проведенням такого огляду поліцейські не поінформували його про порядок такого огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та можливості на його вимогу оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також те, що ОСОБА_3 має право не погодитися з результатом алкотесту «Драгер» 7510; поліцейські не питали у ОСОБА_4 , чи згідний він з результатом тестування приладом «Драгер і не пропонували йому їхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров?я, натомість розпочали складання протоколу про адміністративне правопорушення, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 з результатом тесту був не згідний і сказав, що такі дії буде оскаржувати; письмове направлення водія для проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, яке наявне в матеріалах справи, ОСОБА_1 не вручалося і в його присутності не складалося.

Вказує, що долучений до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу не містить дати та часу його складання, також не містить запису про те, що його 2-ий примірник було вручено ОСОБА_1 чи останній відмовився від вручення.

Також зазначає, що направлення на огляд водія транспортного засобу, не може бути належним і достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки не містить інформації про те, що воно складалося в присутності ОСОБА_1 , що воно було останньому вручене, а також, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Стверджує, що відповідно до висновку Верховного Суду рапорт працівника поліції не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлялись про розгляд апеляційної скарги.

Зі змісту доводів захисника адвоката Гайтанюк М.М. вбачається, що вона не заперечувала проти розгляду провадження за відсутності ОСОБА_1 , який знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності та його захисника в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Гайтанюк М.М., підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Зокрема, діючий Кодекс України про адміністративні правопорушення був прийнятий за часів панування радянської системи регулювання суспільних відносин, що була спрямована на побудову тоталітарної моделі держави, в якій не було місця для справжніх демократичних цінностей, поваги до прав та свобод громадян, визначених Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу, що доводи наведені в даній скарзі є аналогічними за своїм змістом до доводів, які зазначені в клопотанні захисника адвоката Гайтанюк М.М. про закриття провадження та були ретельно перевірені та спростовані Яремчанським міським судом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах захисник адвокат Гайтанюк М.М. посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №320542 від 05052025 (а.с. 1) ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 05.05.2025 року о 00 год. 20 хв. в с. Поляниця, вул. Карпатська (озеро Молодості) керував ТЗ Хонда Акорд д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест Драгер 7510, результат позитивний 0.72% проміле, тест 1139. Від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушення ПДР, чим порушив п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складений уповноваженою особою інспектором 1 взводу 1 роти 4

БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Пуздрачем О.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено що останній відмовився від надання пояснень.

Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія було вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 та виданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 .

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів за допомогою Алкотест Драгер 7510, результати огляду на стан сп`яніння 0,72 проміле. (а.с. 3).

Відповідно до роздруківки приладу «Алкотест 7510», огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений 05.05.2025 о 00:31 год., прилад № ARLM - 0288, тест №1139, останнє калібрування 09.07.2024 року, результат 0,72 проміле. Роздруківка приладу «Алкотест 7510" підписана поліцейським та ОСОБА_1 (а.с. 2)

Згідно даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.05.2025 року (а.с. 4), згідно якого 05.05.2025 року о 00 год. 30 хв. поліцейським інспектором В1 Р1 Б4 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Пуздрачем О.І. у водія транспортного засобу ОСОБА_1 у результаті огляду виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, інспектором дану особу було направлено на огляд в КНП «Надвірнянська районна центральна лікарня».

Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 не заперечував проти позитивного результату огляду , який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу, що досліджуючи у сукупності усі докази, у тому числі відеозаписи, долучені до матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що даний акт за своїм оформленням відповідає встановленій формі і відсутність даних, щодо часу його складання не впливає на визнання цього доказу належним та допустимим доказом.

Згідно рапорту інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта Пуздрача О.І., вбачається, що під час несення служби за порушення комендантської години було затримано водія автомобіля марки Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та запропоновано пройти огляд у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510, на що він погодився, результат позитивний 0,72 проміле, тест № 1139, з результатом погодився. На ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучено посвідчення та видано тимчасовий талон, від керування транспортним засобом відсторонений. Нагрудні бодікамери на момент зупинки були розряджені, подія фіксувалась на телефон Samsung А55 (а.с.7).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, якими поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Також до матеріалів справи долучені: ксерокопія посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 5), копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та копія декларації про відповідність продукції вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (а.с. 6).

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 8).

Відеозаписом (файл 3) із відеокамери від 25.05.2025 о 00 год. 18 хв., зафіксовано рух транспортного засобу ОСОБА_5 та його зупинку працівниками поліції.

Відеозаписом (файл 1) зафіксовано, як працівник поліції просить водій надати посвідчення водія, останній його надає. Працівник поліції встановлює його особу, ним є ОСОБА_1 . Далі працівник поліції запитує, куди водій рухається, останній повідомляє, що в «Буку». Працівник поліції просить надати документи про реєстрацію транспортного засобу.

Наступним відеозаписом (файл 6 ) зафіксовано, як ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу. Водій нерозбірливо повідомив, що він вживав алкогольні напої. Працівник поліції роз`яснив, що у разі відмови від проходження огляду відносно водія буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водій погодився пройти огляд.

Наступним відеозаписом (файл 5) зафіксовано, як ОСОБА_1 обирає мундштук, перевіряє герметичність його упакування, передає працівникам поліції, ті перевіряють прилад на вміст алкоголю та надають його для проходження тесту та пояснюють як відбувається процедура огляду, ОСОБА_1 пройшов тест, результат 0,72% проміле при нормі 0,2 проміле, тому водія ОСОБА_1 повідомили, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водій повідомив, що він згоден із результатом (дослівно: та я і не сумнівався). Працівник поліції повідомив, що за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність і у зв`язку із даною обставиною відносно водія буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом (файл 7) водія ОСОБА_1 ознайомили зі складеним відносно нього протоколом за ч.1 ст. 130 КУпА, повідомили місце розгляду справи, водій розписався про ознайомлення зі змістом протоколу, отримав тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом

Дані відеозапису повністю узгоджуються із даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Суд, дослідивши сукупність доказів та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відеоматеріали, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу та не заперечував правильність отриманого позитивного результату.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейськими за допомогою мобільних телефонів та зовнішньої камери спостереження, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з мобільного телефона працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що результати огляду на стан сп`яніння не можуть вважатися беззаперечним доказом, який має заздалегідь встановлену силу, оскільки суд приходить до висновку про винуватість у вчиненні правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів.

Апеляційний суд приймає до уваги, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться у відповідності до вимог ст.266 КУпАП з метою відсторонення водія транспортного засобу від керування цим транспортним засобом.

За таких обставин, результати огляду на стан сп`яніння, який був проведений поліцейським або висновок лікаря медичного закладу щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів не можуть бути визнані єдиним та достатнім доказом, який поза розумним сумнівом доводить перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, оскільки це питання вирішується судом внаслідок дослідження сукупності всіх доказів по справі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що питання щодо доведеності факту перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння повинно бути вирішено судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, на підставі об`єктивної оцінки сукупності зібраних доказів з погляду їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд перевіряє доведеність висунутого обвинувачення шляхом об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду стосовно їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані відеозаписи у сукупності з іншими належними та допустимими доказами по справі повністю поза розумним сумнівом доводять факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо недопустимості результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.

Зокрема, апеляційний суд неодноразово наголошував, що газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

Таким чином, газоаналізатор «Akcotest Drager №6810», що був використаний поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння відповідає встановленим вимогам ДСТУ, а тестування здійснено працівниками поліції в межах міжповірочного інтервалу газоаналізатора, встановленого нормативно-правовими документами.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гайтанюк М.М. залишити без задоволення.

Постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв