ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/777/25Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Р.А.
Провадження № 33/817/493/25 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.173 -2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Щербатюка О.Д. на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови суду, 06.06.2025 року о 16 год 00 хв гр. ОСОБА_1 біля будинку АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , а саме, ображав нецензурною лайкою. Також 06.06.2025 року та 08.06.2025 року надсилав смс-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_2 з нецензурними образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що жодного домашнього насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 не здійснював, а все це тільки її наклеп.

Крім того зазначає про те, що під час складання протоколу право на захист ОСОБА_1 було порушено, не вручено та не надіслано копію протоколу.

Також у протоколі не вказано заподіяну шкоду, оскільки відсутні негативні наслідки, та не долучено доказів які це підтверджують.

Вказує на те, що долучені потерпілою відео та скріншоти не стосуються подій, зазначених у протоколі, а також є файлами, які можуть бути відредаговані, а у матеріалах справи немає належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 ..

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта та потерпілу, прихожу до наступних висновків.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції та детально викладені у постанові.

Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №733763 від 04 липня 2025 року; заяви про вчинення домашнього насильства від 13 червня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 30 червня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_3 від 30 червня 2025 року; рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2022 року у справі №604/298/25 про розірвання шлюбу; флеш-накопичувач з збереженими скріншотами та записами смс- та голосових повідомлень, який наданий потерпілою ОСОБА_2 ; компактдиском із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

При цьому твердження апелянта про невідповідність протоколу щодо викладу обставин події є неспроможними з огляду на наступне.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

Отже, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №733763 від 04 липня 2025, 06.06.2025 року о 16 год 00 хв гр. ОСОБА_1 біля будинку АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , а саме, ображав нецензурною лайкою. Також 06.06.2025 року та 08.06.2025 року надсилав смс-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_2 з нецензурними образливими словами, чим могло бути заподіяно шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, у своїх письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи, ОСОБА_2 вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_1 періодично вчиняє щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображає її нецензурною лайкою та погрожував позбавити батьківських прав.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла підтвердила свої покази, вказавши, що її чоловік ОСОБА_4 поводить себе агресивно щодо неї, словесно ображає, а також долучила скрін-шоти телефонних повідомлень із нецензурними висловами ОСОБА_1 , що були їй адресовані.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявні у справі докази в їх сукупності, які узгоджуються між собою та доповнюють одні одних, належним чином доводять обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В даному випадку встановлено, що у інкримінований ОСОБА_1 період вчинення ним правопорушення, мало місце словесні образи, приниження, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення потерпілої ОСОБА_2 , у якої такі дії її колишнього чоловіка ОСОБА_1 викликали побоювання за свою безпеку, спричиняли емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, тобто мало місце реальної можливості заподіяння психологічної шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вчинення діянь, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Щодо твердження захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 під час складання протоколу, то такі спростовуються наявним відео з нагрудної камери поліцейського.

Із відеозапису слідує, що ОСОБА_1 було повідомлено про складання протоколу, однак від підпису та отримання копії останній відмовився, а також не залучив у вказаний момент для свого захисту адвоката.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його віку, вчинення правопорушення, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-36, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Щербатюка О.Д. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя