Справа № 444/3447/25
Провадження № 3/444/1747/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - Худоби Г.М., потерпілої - ОСОБА_2 , її захисника - Брунця Н.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 29 серпня 2025 року о 15.50 год. на автодорозі Р-40 Рава-Руська-Судова-Вишня, керуючи автомобілем марки Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (про які зазначено у протоколі та схемі місця ДТП), за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні надав суду аналогічні покази, як ті, що знаходяться в матеріалах справи. Додатково суду пояснив, що увімкнув покажчик повороту 20 м перед автомобілем Ford Mondeo, яким керувала ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Худоба Г.М. подала до суду письмове клопотання про проведення експертизи, в якому вказала, що з метою з`ясування обставин, які мають істотне значення у даній справі просить призначити експертизу.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що зареєстрована і проживає у селі Потелич Львівського району Львівської області. По даній автодорозі вона їздить дуже часто та добре її знає. Окрім цього пояснила, що 29 серпня 2025 року (в день коли трапилась ДТП) вона їхала з Рави-Руської до себе додому - у село Потелич. Біля великих ям, де всі зменшують швидкість легенько оминала ями. Наголосила суду на тому, що весь цей час дивилась у дзеркало заднього виду та ліве та відповідно праве дзеркало. В той час автомобіль Opel Movano, яким керував ОСОБА_1 , був далеко. За деякий час виїжджаючи з ям, почула свист, гальмування коліс та відчула сильний удар у задню частину свого автомобіля. Від даного удару автомобіль відкинуло на узбіччя. Окрім цього наголосила суду на тому, що коли оминала ями, то максимально трималась своєї смуги руху, її транспортний засіб весь цей час рухався, зупинки свого автомобіля на великий період часу вона не здійснювала, сама зупинка була лише внаслідок об`їзду ям, тобто автомобіль фактично весь час перебував у русі.

Адвокат потерпілої ОСОБА_2 - Брунець Н.М. в судовому засіданні щодо заявленого клопотання про призначення експертизи - заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, а відтак просив останнього визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції даної статті.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілої та її захисника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, зокрема фотозображення, які були долучені до матеріалів справи в якості доказів захисником потерпілої, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, доведенню підлягають обставини керування особою транспортним засобом, порушення ПДР, вчинення ДТП, та наявність пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України Про дорожній рух (ст. 1 Закону).

Одночасно, статтею 2 Закону України Про дорожній рух закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Положеннями ст. 14 Закону України Про дорожній рух визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Окрім цього в даній статті, вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані: - знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; - створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

З цього випливає, що ОСОБА_1 29 серпня 2025 року о 15.50 год. керуючи автомобілем марки Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , був водієм, тобто учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків, поширюється дія Закону України Про дорожній рух та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Усі вище перелічені заходи є необхідними для встановлення усіх фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення вини особи.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, надано наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 437893 від 29 серпня 2025 року, в якому викладено суть вчиненого правопорушення;

-схему, якою зафіксовано місце ДТП та характер ушкоджень, отриманих транспортними засобами внаслідок ДТП;

-письмові та усні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

-письмові та усні пояснення потерпілої;

-фотозображення з місця ДТП, які були долучені до матеріалів даної справи захисником потерпілої ОСОБА_2 - адвокатом Брунцем Н.М.;

-інші матеріали справи.

З метою отримання додаткових доказів, представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Худобою Г.М. подано клопотання про призначення судової експертизи, однак дослідивши матеріали справи, суддя не вбачає підстав для залучення експерта, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про судову експертизу, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Як вбачається з клопотання про призначення судової експертизи, метою залучення експерта є з`ясування обставин, які мають істотне значення для справи.

На переконання судді, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність проведення експертизи та не свідчать про недостатність або взаємну суперечність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події.

Таким чином, з урахуванням зібраних доказів, суддя вважає, що матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини події, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та поясненнями потерпілої, та іншими доказами, та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим призначення експертизи, в даному випадку, не виконуватиме мети визначеної законодавцем.

Одночасно, суддя зважає на те, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи, відтак до затягування прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП строк.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджена вищенаведеними доказами. При цьому, такі докази є достатніми, оскільки як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять, що ОСОБА_1 , 29 серпня 2025 року о 15.50 год. на автодорозі Р-40 Рава-Руська-Судова-Вишня, порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (про які зазначено у протоколі та схемі місця ДТП), за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості суддя оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 , що при обгоні автомобіля Ford Mondeo, водій ОСОБА_2 без включеного лівого повороту почала різко рух вліво, спростовуються поясненнями потерпілої та фотозображеннями, які знаходяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що удар в автомобіль, яким керувала ОСОБА_2 , відбувся у задню частину її автомобіля, а не в ліву чи праву сторону її автомобіля.

Окрім цього, з траєкторії слідів гальмування вбачається, що гальмівний шлях автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , складає 10.5 м, що в свою підтверджую ту обставину, що водій автомобіля Opel Movano - ОСОБА_1 допустив порушення чинних Правил дорожнього руху, що призвели до даної ДТП, оскільки водій ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 .

На думку суду, наведене спростовує надані ОСОБА_1 як усні, так і письмові пояснення.

Також слід звернути увагу, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі схемою до протоколу огляду місця ДТП від 29 серпня 2025 року, підписав її без будь-яких заперечень та зауважень.

Щодо письмових пояснень свідків, які знаходяться в матеріалах справи, то суд критично відноситься до їх змісту, та не приймає їх до уваги, оскільки дані пояснення відрізняються між собою по своєму змісту та спростовуються матеріалами справи.

Так, слід зазначити, що один із свідків зазначає, що перед нами на дорозі стояла машина, однак другий свідок про таку зупинку жодним чином не згадує. Окрім цього, в поясненнях свідків жодним чином не згадується про включений лівий поворот водія ОСОБА_1 .

На думку суду дані пояснення є не послідовними та спростовуються схемою місця ДТП, з якої вбачається, що гальмівний шлях автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , складає 10.5 метрів.

Також суд звертає увагу на те, що один зі свідків вказує, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , рухався зі швидкістю 50 км/год.

На думку суду надані пояснення в цій частині також спростовуються фотозображеннями, які знаходяться в матеріалах справи, з яких видно характер пошкоджень та вважає, що при дотриманні вказаної швидкості руху водій ОСОБА_1 міг би уникнути даного зіткнення.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до п. 9.4 Правил дорожнього руху, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Так, з наведеного слідує, що покажчик повороту повинен подаватись завчасно, не менш як 50 метрів до початку маневру, і за 150200 м поза населеними пунктами.

Проте під час розгляду даної справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 увімкнув покажчик повороту 20 м перед автомобілем Ford Mondeo, яким керувала ОСОБА_2 на ділянці дороги, яка знаходиться поза населеним пунктом (згідно схеми ДТП) - на автодорозі Р-40 Рава-Руська-Судова-Вишня, що в свою чергу не відповідає п. 9.4 Правил дорожнього руху, та підтверджує ту обставину, що він не враховував дорожню обстановку під час керування транспортним засобом в день та час зазначений у протоколі.

Згідно зі змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, дослідженням матеріалів справи встановлено, що наявна у матеріалах справи сукупність доказів є достатньою для того щоб прийти до однозначного висновку за критерієм поза розумним сумнівом щодо винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, суд вважає, що матеріалами справи доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Всупереч тверджень ОСОБА_1 , наявні у матеріалах справи докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а також є здобутими у визначеною вказаною нормою порядку.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу, який необхідно визначити в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім цього, згідно з ст. 1 Закону України Про судовий збір, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Підстав, визначених ст. 5 Закону України Про судовий збір, щодо звільнення від сплати судового збору судом не встановлено.

А відтак, з особи, що притягається до адміністративної відповідальності слід стягнути судовий збір в розмірі - 605.6 грн до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283, 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя: Мікула В. Є.