Справа 682/2173/25
Провадження № 3/682/806/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Славута

Суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Матвєєва Н.В., за участю секретаря судового засідання Кисельової А.М., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хегай О.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 14.08.2025 року о 14 год. 34 хв. в м. Славута площа Т. Шевченка, 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, не реагування зіниць очей, на світло, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в Славутській міській лікарні відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Захисник Хегай О.Б. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, вказуючи на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем на момент, коли під`їхали працівники поліції та попросили перепаркувати автомобіль, щоб він не заважав. Водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції керував транспортним засобом та проїхав незначну відстань. Після чого працівники поліції відразу запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на що він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом та не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 на здійснення ним руху автомобілем.

Поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитані за клопотанням сторони захисту в якості свідків пояснили, що побачили автомобіль марки Renault Master державний номерний знак НОМЕР_1 , який був неправильно припаркований та заважав руху інших автомобілів. ОСОБА_1 вийшов із-за керма автомобіля, вони попросили його переставити автомобіль в інше місце. Після того як ОСОБА_1 зупинив автомобіль у іншому місці, вони вирішили встановити особу водія, з`ясували, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП. В подальшому у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння : тремтіння рук, розширені зіниці очей та специфічний запах, який притаманний особам, які вживають наркотичні речовини. Тому вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, але він відмовився. У зв`язку із чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

В матеріалах справи містяться відеозаписи з боді-камери працівників поліції, які здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 за порушення ним п. 2.5 ПДР України, які переглянуті судом.

У розумінні ст. 251 КУпАП, відеозапис місця події на рівні з іншими фактичними даними є доказом, на основі якого у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Із вказаного відеозапису з боді-камери працівника поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був зупинений працівниками поліції, а на вимогу поліцейського вимушено почав рух транспортного засобу, з метою паркування автомобіля у іншому місці, щоб не створювати перешкод для руху інших авто.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Наявність провокації з боку працівників поліції стверджується відеозаписом з боді-камер працівників поліції, а також не заперечується показами свідків, самих працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

З доказів долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані чи з ознаками наркотичного сп`яніння, а зафіксований на відеореєстратор рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був вимушений та здійснений на вимогу працівників поліції. А тому у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовившись від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена "поза розумним сумнівом", тому є підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, ст.9, ст.221, п. 1 ч.1 ст.247, ст.251, ст.256, ст.279, ст.280, ст.283, ст.284 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Матвєєва Н. В.