Провадження № 33/801/1168/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтями, 1224, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 1224, 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 28 серпня 2025 року о 11 год 40 хв по вул. Київській, 4 у м Вінниці, він, керуючи автомобілем марки «Audi», д. н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Tesla», д. н. НОМЕР_2 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Після чого, ОСОБА_1 на порушення встановлених правил залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, чим порушив вимоги пункту 2.10 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за статтею 1224 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 1224, 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції в частині накладення на нього адміністративного стягнення змінити та застосувати до нього стягнення у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції застосував до нього занадто суворе стягнення, яке не відповідає характеру вчиненого правопорушення;

не урахував особу правопорушника, обставини, що пом`якшують його відповідальність та відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність;

залишаючи місце події, він не розумів, що вчинив ДТП та не мав умислу на залишення місця події.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з частиною другою статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Санкція даної статті передбачає за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Статтею 1224 КУпАП встановлена відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

У цій справі більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене статтею 1224 КУпАП.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянину права керування транспортними засобами застосовується до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про оскарження постанови місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення, а тому в іншій частині оскаржувана постанова не є предметом перегляду апеляційним судом.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Накладаючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у вчиненому не розкаявся та належних висновків не зробив.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 30, ч. 2 ст. 33 КУпАП позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне чи систематичне порушення порядку користування цим правом.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не в повній мірі врахував характер і спосіб вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення і помилково застосував найсуворіше стягнення, передбачене санкцією ст. 122-4 КУпАП, а саме позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що за станом здоров`я ОСОБА_1 забороняється тривале перебування на ногах потребує оперативного лікування (діагноз: варикозна хвороба вен обох нижніх кінцівок; стан після двобічної вектомії, рецедив; патологічний перфорант лівої нижньої кінцівки; лімфостаз лівої нижньої кінцівки), його мати є похилою віку, яка проживає в іншому населеному пункті та потребує догляду.

Окрім цього, в апеляційній скарзі правопорушник указав, що повністю визнаю своє вину, а його позиція у суді першої інстанції викликана не розумінням вчинених ним правопорушень через юридичну необізнаність та відсутністю правничої допомоги.

Зважаючи на ці обстави, суд першої інстанції, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчиненні правопорушення, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладену, зокрема, у рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої, згідно з принципом верховенства права, - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Зважаючи на викладене, з урахуванням обставин вчинення правопорушень, даних про особу правопорушника, відсутності обставин, що обтяжують його відповідальність у скоєнні ДТП і його залишення, апеляційний суд вважає за можливе змінити вид накладеного на ОСОБА_1 стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, зміни постанови суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, шляхом застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн на користь держави. У решті постанову місцевого суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ