Справа № 307/1489/25
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/434/25, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2025.

Цією постановою :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 306306 від 20.04.2025 та постанови судді від 18.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год у м. Тячів по вул. Листопада, керуючи транспортним засобом марки «Ніссан Навара» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з припаркованими автомобілями марки «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_2 та «Форд Фюжен», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306338 від 20.04.2025 та постанови судді від 18.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год, керуючи транспортним засобом марки «Ніссан Навара» д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306301 від 20.04.2025 та постанови судді від 18.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год у м. Тячів по вул. Листопада, керував транспортним засобом марки «Ніссан Навара» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці події тесту 2,51 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 18.06.2025 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і при складанні такого йому не було роз`яснено його прав,

-2-

передбачених ст. 268 цього Кодексу. Також у протоколі відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого працівниками поліції здійснювалася відео фіксація, не зазначено джерело його походження (назви і номери відео пристроїв). Крім того, зміст відеозапису суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, відповідно до якої запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування, а відтак цей відеозапис не є належним та допустимим доказом у справі. У протоколі не повністю зазначено прізвище, ім`я та по батьків поліцейського, який склав протокол, а також зазначено не повні відомості про документ, за допомогою якого встановлено його особу.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268, 269, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість у вчиненні ОСОБА_1 передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 306306 від 20.04.2025 стверджено, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год у м. Тячів по вул. Листопада, керуючи транспортним засобом марки «Ніссан Навара» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з припаркованими автомобілями марки «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_2 та «Форд Фюжен», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

-3-

Окрім того, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306338 від 20.04.2025 підтверджується і те, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год, керуючи транспортним засобом марки «Ніссан Навара» д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 306306, ЕПР № 306338 від 20.04.2025; схемою місця ДТП від 20.04.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 20.04.2025, відеозаписами від 20.04.2025, які містяться на DVD-дисках.

При оцінці зібраних у справі доказів враховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорюється.

Крім того, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд

-4-

проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год у м. Тячів по вул. Листопада, керував транспортним засобом марки «Ніссан Навара» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці події тесту 2,51 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306301 від 20.04.2025, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу від 20.04.2025, відповідно до якого при проведенні тестування ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год 57 хв за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest 6810», з використанням тесту № 544, у нього встановлено стан алкогольного сп`яніння (2,51 проміле); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого проведено огляд ОСОБА_1 , з результатами якого останній був згідний, про що свідчить його підпис у відповідній графі; відеозаписами від 20.04.2025, які містяться на DVD-диску.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Півкач М. М. був упередженим при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та згідно вимог ст. 256 КУпАП.

Доводи про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та не роз`яснення ОСОБА_1 змісту ст. 268 КУпАП, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наступним.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306301 від 20.04.2025 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Тячівському районному суді Закарпатської області, чим скористався ОСОБА_1 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом.

Доводи про те, що у протоколі не повністю зазначено прізвище, ім`я та по батькові поліцейського, який склав протокол, а також зазначено неповні відомості про документ, за допомогою якого встановлено його особу, не спростовують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-5-

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не є безперервним, то такі на думку апеляційного є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП не передбачено долучення до протоколу повністю всього безперервного відеозапису. Те, в якому обсязі надається відеозапис відносить виключно до дискреційних повноважень працівників поліції.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував на тому, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував би основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за вчинене порушення, справедливості, рівності тощо).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, які узгоджується повністю зі змістом обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306301 від 20.04.2025, є достатньою доказовою базою для належної фіксації порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а тому є допустимими і належними доказами.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи ОСОБА_1 про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб, на який було здійснено відеозапис, оскільки, такі вимоги відповідно до вказаної статті висуваються до постанови по справі про адміністративне правопорушення, які виносяться органами Національної поліції, оскільки відповідно до змін у ст. 258 КУпАП у таких випадках протокол не складається, та постанова повинна містити деякі додаткові відомості, які зазвичай зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених місцевим судом обставин подій, які були предметом оцінки в суді першої інстанції.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

-6-

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Адміністративне стягнення за ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Також суддею дотримані вимоги ст. 36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 та стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2025 щодо нього,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя