П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши адміністративні матеріали відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,кулеметника 1 механізованого взводу 3 механізованого відділення 4 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, РНОКПП суду не відомі, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2025 року о 09 год. 45 хв., на напрямку 357 прикордонного знаку на відстані 500 метрів до державного кордону України (Чопська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» був виявлений та затриманий гр. ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України, з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через держаний кордон в пішому порядку. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання громадянин ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, розгляд справи здійснено у його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

На підтвердження вини громадянина ОСОБА_1 суду надані: протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 010566 Е від 09.10.2025 року, протокол про адміністративне затримання від 09.10.2025 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 09.10.2025 року,рапорт від 09.10.2025 року, схема місця затримання правопорушника на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.10.2025 року, фототаблиця від 09.10.2025 року, доповідь про факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , довідка про результати опитування від 09.10.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях громадянина ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України - перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суд, при призначенні стягнення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, фактичні обставини справи та приходить до висновку, що на громадянина ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з гр. ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ч. 2 ст. ст. 204-1, 256, 278, 283, 284, КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , кулеметника 1 механізованого взводу 3 механізованого відділення 4 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, РНОКПП суду не відомі, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500, 00 коп. (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,кулеметника 1 механізованого взводу 3 механізованого відділення 4 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, РНОКПП суду не відомі, судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 коп.) судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова