Справа № 132/1845/25
Провадження № 33/801/1123/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвин Ю. О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Винту Євгенія Юрійовича на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 08 червня 2025 року о 13 год 40 хв в с. Корделівка, а/д М21 265 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку та у повному обсязі на місці зупинки, при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи яка керує т/з від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Матіяша О. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із порушенням п. 12.4 ПДР України (перевищення швидкості), проте жодного підтвердження даної обставини, окрім рапорту інспектора поліції немає.

Працівники поліції не назвали ОСОБА_1 виявлені у нього ознака сп`яніння.

Військовослужбовець ОСОБА_1 згідно з протоколом перебував за кермом (заборонене законом місце) з ознаками алкогольного сп`яніння і тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.

Таким чином, працівником поліції не було дотримано вимог Інструкції, а у ОСОБА_1 не було обов`язку проходити медичний огляд на місці за вимогою працівника патрульної поліції.

Також захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, захисник Матіяша О. В. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги захисник Матіяша О. В. зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови було надіслано судом до ЄДРСР 07 жовтня 2025 року та забезпечено надання загального доступу 08 жовтня 2025 року.

Судом встановлено, що при ухваленні місцевим судом постанови ОСОБА_1 та його захисник присутні не були, копія постанови була доставлена адвокату у електронному вигляді 07 жовтня 2025 року о 10 год 42 хв.

Апеляційна скарга подана до суду 14 жовтня 2025 року.

За вказаних обставин апеляційний суд з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу ЕПР1 № 355324, 08 червня 2025 року о 13 год 40 хв в с. Корделівка, а/д М21 265 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку та у повному обсязі на місці зупинки, при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори 476102, 476009. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи яка керує т/з від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Від підпису у протоколі та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2, 3).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 08 червня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «Калинівська ЦРЛ» (а. с. 4).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як о 13 год 41 хв працівники поліції підходять до автомобіля «Renault Trafic», д. н. з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . Поліцейський називає причину зупинки перевищення швидкості. Також просять пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. ОСОБА_1 пред`являє документи. ОСОБА_1 просить не складати постанову за порушення ПДР.

О 13 год 44 хв працівники поліції запитують чи не перевозить ОСОБА_1 заборонених предметів, зі згоди водія оглядають автомобіль.

О 13 год 46 хв поліцейський запитує чи не вживав ОСОБА_1 алкоголь, просить його дихнути, пропонує пройти огляд на ста сп`яніння. ОСОБА_1 заперечує факт вживання алкоголю, повідомляє, що він є військовослужбовцем, просить викликати ВСП.

Поліцейський ще декілька разів пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. ОСОБА_1 знову вимагає викликати ВСП.

О 14 год 48 хв поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що керований ним автомобіль перебуває у розшуку ДВС та підлягає евакуації.

О 14 год 50 хв поліцейський знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 вимогу ігнорує.

О 13 год 51 хв працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 зі складеною постановою за перевищення швидкості.

У цей час інший поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що від нього чути запах алкоголю, а також наявні інші ознаки алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Вкотре неодноразово пропонує пройти огляд. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду без ВСП.

О 13 год 55 хв поліцейський повідомляє, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлює ОСОБА_1 з його правами, пропонує викликати тверезого водія. Після складає адміністративні матеріали.

О 14 год 43 хв працівник поліції пропонує ОСОБА_1 ознайомитися зі складеним протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовляється.

О 15 год 02 хв на місце події прибуває евакуатор та забирає авто.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скарги про те, що матеріали справи не містять доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням ПДР, оскільки на відеозаписі зафіксовано повідомлення причини зупинки, складення відповідної постанови та ознайомлення ОСОБА_1 із її змістом.

Виявлені ознаки сп`яніння були повідомлені ОСОБА_1 , тому доводи скарги у цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до ст. 266-1 КУпАП, міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, суд апеляційної інстанції до уваги не бере.

Так, положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що положення ст. 266-1 КУпАП стосуються порядку проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Натомість положення ч. 1 ст. 130 КУпАП стосуються спеціального суб`єкта, а саме водія транспортного засобу, правом огляду на стан сп`яніння якого та правом складення відповідних адміністративних матеріалів за результатами проведення такого огляду наділені уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735).

До того ж матеріали справи не містять відомостей про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця. До того ж, як видно із відеозапису, він був одягнений у цивільний одяг, разом з ним в автомобілі також перебували цивільні особи.

Покликання захисника у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 перебував у забороненому законом місці є надуманими.

Отже, доводи сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 не було обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння за вимогою працівника поліції суд розцінює як обрану тактику з метою уникнення відповідальності.

Апеляційним судом встановлено, що після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такою можливістю не скористався, натомість вимагав викликати ВПС, що правомірно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи встановлене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції не спростовують.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю поза розумним сумнівом, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Винту Євгенія Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук