Справа № 644/9790/25
Провадження № 3/644/2222/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2025 р. м.Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, працюючого ПрАТ «Лекхім» - електрослюсар, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

зач. 1 ст. 1732 КУпАП

у с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії ВАД № 139904 від 11.10.2025, 11 жовтня 2025 року близько 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображав, виражався нецензурною лайкою, хапав за руки, тягнув по підлозі за одяг, що не спричинило тілесних ушкоджень, було заподіяно шкоду психологічному та фізичному здоров`ю потерпілому ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 1732 КУпАП.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення від 11.10.2025 серії ВАД № 139904 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину за ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення категорично не згоден. Пояснив, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо словесних образ, нецензурних слів чи погроз з його боку по відношенню до його батька - ОСОБА_2 . Також вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що події, які відбувалися 11.10.2025 могли спричинити ОСОБА_2 відчуття побоювання за свою безпеку. Вважає, що дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, не містять зазначення причин та обставин, при яких відбулися вказані події, тому висновок працівника поліції щодо наявності у його діях саме ознак домашнього насильства, на думку останнього викликає сумнів. Крім того, зазначив, що дані протоколу не містять відомостей щодо завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, а містять лише припущення відповідальної особи щодо настання наслідків, а саме відчуття потерпілою приниження. Категорично наполягав на тому, що конфлікт, який виник 11.10.2025 спровокував саме його батько ОСОБА_2 . Внаслідок чого у відношенні його батька, 11.10.2025 працівниками поліції також було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення щодо нього домашнього насильства психологічного характеру. Постановою Індустріального районного суду м. Харкова від 24.10.2025 його батька було визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. На підставі чого, просить провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто Вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, за умови якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

Виходячи зі змісту ст.7,245,279,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Як вбачається з протоколу серії ВАД № 139904 від 11.10.2025, 11 жовтня 2025 року близько 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав, виражався нецензурною лайкою, хапав за руки, тягнув по підлозі за одяг, що не спричинило тілесних ушкоджень, було заподіяно шкоду психологічному та фізичному здоров`ю потерпілому ОСОБА_2 .

Проте, фабула адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до КУпАП та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами № 3733-IX від 22.05.2024 року.

Так, жодних відомостей про те, в чому саме виразилося психологічне насильство та які наслідки воно спричинило у протоколі не наведено, а лише мається констатація абстрактного факту вчинення домашнього насильства. Втім, встановлення та зазначення таких даних є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП, так як правова норма ст.173-2 КУпАП є бланкетною. Такий формальний та спрощений підхід при складенні протоколу є абсолютно неприпустимим, а обвинувачення слід визнавати неконкретним, таким, що порушує право особи на захист.

Крім того, саме по собі висловлення образ на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, окрім як, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Проте у даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди фізичному та психічному здоров`ю особи.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, слід зазначити, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і в судовому рішенні факти та події. Сам протокол про адміністративне правопорушення за правовим змістом є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню, не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, враховуючи позицію ЄСПЛ (справа Карелін проти Російської Федерації), заява та письмові пояснення ОСОБА_2 також не можуть бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки містять виключно його бачення ситуації, яка сталася 11.10.2025.

Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що він не визнав факту вчинення домашнього насильства, та пояснив, що 11.10.2025 між ним та його батьком сталась звичайна побутова суперечка.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 11.10.2025 у відношенні ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення. Згідно постанови Індустріального районного суду м.Харкова від 24.10.2025 (справа 644/9788/25; провадження 3/644/2221/25), встановлено, що 11.10.2025 об 13:00 год, ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо свого сина ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру. Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що працівниками поліції було допущено неповноту збору доказів, оскільки не були встановлені негативні наслідки для потерпілого внаслідок події, що сталась між ним та його сином. Відтак, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247,283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова

Суддя Попова В.О.