ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1502/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Босої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Босої О.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 08.06.2025 року о 01:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «JEEP» номерний знак НОМЕР_1 , за адресою Харківська область Ізюмський район, м. Ізюм, вул. Новаторський, буд. 24, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», результати огляду 1,89 проміле.

В своїй апеляційній скарзі захисник Боса О.О. просила скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилалася на те, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована. Посилалася на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В удовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Боса О.О. повідомила, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, їх позиція захисту повністю узгоджена, а також просила розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 однак за обов`язковою участю його захисника адвоката Босої О.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Босої О.О., яка підтримали апеляційну скаргу та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; поясненнях ОСОБА_1 ; копії постанови від 08.06.2025 року; висновку щодо результатів медичного огляду; акті огляду на стан сп`яніння, а також на відеозаписі з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 08.06.2025 року об 01:40 год. ОСОБА_1 керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Драгер. Результат 1,89 проміле.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи в протоколі, в тому числі, в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)», а також наявність особистих письмових пояснень стосовно змісту протоколу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, а також огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто ОСОБА_1 , скориставшись юридичною допомогою, не скористався своїм правом оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, а також відсутність рішення компетентних органів щодо порушення працівниками поліції чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 (арк. 4) вбачається, що він тимчасово перебуває у Харківській області. 08.06.2025 року о 01:00 год. випив алкоголь об`ємом 0,5 пива та змушений був їхати в комендантську годину по справах. Сів за кермо автомобіля «Джип» та був зупинений в 01:40 год. в м. Ізюм під час спілкування х працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки. З його згоди проводився із застосуванням приладу Драгер. Відносно нього було складено адміністративний протокол.

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 12).

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції підчас дії комендантської години зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування працівники поліції у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер, або в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер. Після цього працівники поліції роз`яснили порядок проходження огляду з використанням газоаналізатору Драгер та ОСОБА_1 пройшов цей огляд, результат виявився позитивним, а саме 1,89 проміле. З результатами огляду був згоден.

Належить врахувати, що ОСОБА_1 погоджувався з висновком проведеного огляду, а тому у працівників поліції не було підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер вочевидь вбачається, що зміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі становив 1, 89 проміле, з чим останній погоджувався, про що свідчать його беззаперечні підписи у цій роздруківці, а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння в графі « З результатами згоден»(арк. 2, 3).

Крім того, апелянт, посилаючись на положення ст. 15 КУпАП, вказував, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, несе відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Однак, такі твердження є необґрунтованими, оскільки аналізуючи положення ст. ст. 15 КУпАП, поза розумним сумнівом, вбачається, що військовослужбовці, які керують транспортним засобом, який не є транспортним засобом ЗСУ несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів, в тому числі, на стан алкогольного сп`яніння передбачений саме у статті 266 КУпАП, що спростовує такі твердження апелянта, оскільки суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є саме водій транспортного засобу, а у ст. 266-1 КУпАП не визначений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння.

Отже, такий порядок проведення огляду працівниками поліції узгоджується з вимогами саме ст. 266 КУпАП.

Крім того, захисник просила зупинити провадження у цій справі до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Належить врахувати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюється відповідно до вимог та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Поряд з цим належить врахувати, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальної можливості зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з перебуванням особи, яка притягається до відповідальності на військовій службі до її звільнення з військової служби, а му такі вимоги апелянта є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презупмцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Босої О.О. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Босої О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков