П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 460241 від 21.09.2025, 21.09.2025 о 00 год.52 хв. в м.Біла Церва вул.Героїв Маріуполя (Толстого) 61 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Oktavia А7» н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоровя водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил Дорожнього руху», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду від останнього надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через систему «Електронний суд», однак вийти на зв`язок не вдалося, оскільки особа не змогла під`єднатися до засідання. З метою недопущення затягування розгляду справи судом було прийнято рішення провести розгляд за відсутності правопорушника.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголошує, що сторони судового процесу повинні з розумними інтервалами часу вживати заходів, щоб дізнаватися про стан відомого їм судового провадження.Вказаним рішенням закріплено принцип, відповідно до якого публічний інтерес має пріоритет над приватним, а також підкреслено обов`язок сторін добросовісно користуватись наданими процесуальними правами.Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12, сторона, залучена до судового розгляду, зобов`язана самостійно цікавитися станом провадження, добросовісно користуватись своїми правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року зазначено, що відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на судові органи держави.Розумність тривалості судового провадження оцінюється з урахуванням складності справи, поведінки сторін, предмету спору та інших обставин. Нездатність суду ефективно протидіяти штучно створюваним сторонами перепонам для розгляду справи визнається порушенням ч.1 ст.6 Конвенції. Враховуючи наведене, а також керуючись ст.268 КУпАП та пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд дійшов висновку, що можливо та доцільно розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Правопорушника ОСОБА_1 представляє адвокат Хомич А.М. у режимі відеоконференції. Адвокат Хомич А.М. просив закрити протокол щодо його підзахисного у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Клопотання долучене до матеріалів справи. Адвокат звернув увагу суду, що відеозапис, наданий як доказ, не містить факту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також не дозволяє ідентифікувати автомобіль чи водія. Запис з відеореєстратора автомобіля є неналежним і недопустимим доказом, оскільки відсутні ідентифікаційні ознаки, не встановлено марку та серію реєстратора, а також не підтверджено, що він перебуває на балансі УПП. Згідно з доданими до протоколу доказами, ОСОБА_1 направлявся на огляд до КНП ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним направленням та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Однак лікарня, куди було направлено підзахисного, не є найближчим закладом до місця зупинки транспортного засобу, що суперечить встановленому законом порядку. Відмова ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння є правомірною та не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Листування та відповіді Білоцерківської МЛ складені 25 липня 2025 року і не можуть підтверджувати, що станом на день складання протоколу 21 вересня 2025 року найближчим закладом, який проводить такі огляди, була КНП Ставищенська лікарня.

За клопотанням адвоката Хомича А.М. до судового засідання було викликано для надання пояснень працівника поліції Грищенко М.І., яка складала зазначений адміністративний протокол. У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що під час несення служби у складі наряду «Вулкан 0752» (у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) спільно з нарядом «Вулкан 0751» (у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ), під час вільного патрулювання за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Маріуполя, 61, було зупинено транспортний засіб Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . У ході перевірки документів та спілкування з водієм працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, а саме:запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінку, що не відповідала обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі в присутності лікаря-нарколога. Громадянин ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження такого огляду. Під час спілкування з працівниками поліції водій висловлювався нецензурною лайкою, на неодноразові зауваження не реагував, поводився зухвало та неадекватно. На підставі виявлених обставин на ОСОБА_1 були складені адміністративні матеріали, а саме: протокол серії ЕПР1 №460241 за ч.1 ст.130 КУпАП (порушення п.2.5 ПДР України); протокол серії ВАД №135686 за ст.173 КУпАП. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Автомобіль залишено на місці складання адміністративних матеріалів, оскільки він був припаркований без порушення правил дорожнього руху. Подія фіксувалася на нагрудні відеореєстратори Motorola №476042, №286168, а також на відеореєстратор 70mai, встановлений у службовому автомобілі. На запитання захисника адвоката ОСОБА_7 працівник поліції ОСОБА_3 повідомила, що кольору автомобіля не пам`ятає. Зазначила, що у водія спостерігалися ознаки сп`яніння: тремтіння пальців рук, невідповідна поведінка, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Останній також стверджував, що вживає лікарські засоби та під час спілкування постійно щось розпилював собі в ротову порожнину, пояснюючи, що «щось обробляє». За словами ОСОБА_3 , водій погоджувався пройти огляд лише в присутності лікаря-нарколога, однак неодноразово відмовлявся від проходження огляду, мотивуючи це «невідповідними умовами проведення». Також неодноразово залишав місце події, на зауваження працівників поліції не реагував. На запитання суду працівник поліції ОСОБА_3 зазначила, що момент зупинки транспортного засобу вона особисто не бачила, оскільки це здійснював її напарник. Водночас підтвердила, що відеореєстратор, на якому зафіксовано момент руху транспортного засобу, перебуває на балансі УПП у Київській області ДПП.

Інших клопотань про виклик інших учасників до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, заслухавши позицію адвоката Хомича А.М. допитавши працівника поліції ОСОБА_3 суд дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» (заява №74420/01, рішення від 05.02.2008) наголошував, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли правоохоронці впливають на особу, спонукаючи її до певних дій, щоб створити підстави для притягнення до відповідальності. Аналогічна позиція висловлена у справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України», де ЄСПЛ визнав, що справи за ст.130 КУпАП мають кримінальний характер, а отже, до них мають застосовуватись гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - у тому числі право на справедливий судовий розгляд та допустимість доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема:

-протокол про адміністративне правопорушення від 21.09.2025 серії ЕПР 1 № 460241;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, підставою для проведення якого було виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, даний акт підписаний не підписаний ОСОБА_1 ;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 21.09.2025 відповідно до якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі в КНП « Ставищанська лікарня»;

- листом головного директора КНП « БМЛ №2» Н.Головенко від 19.12.2024 відповідно до якого у КНП БМР « Білоцерківська міська лікарня №2» відсутні фахівці, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством та обладнання для проведення огляду водії транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та які перебувають під впливом лікарських препаратів;

-листом головного лікаря КНП « БМЛ №4» І.І. Надточія від 02.01.2025 відповідно до якого огляди на стан алкогольного сп`яніння транспортних засобів проводяться лікарем наркологом, що пройшов відповідне навчання згідно з графіком роботи з ПН-ПТ з 08 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. Огляди для виявлення наркотичних засобів у водіїв транспортних засобів не проводяться у зв`язку з відсутністю необхідного для огляду лабораторного обладнання;

-листом директора КНП « Таращанська міська лікарня» Я.Троян відповідно до якого, станом на 30. 04.2025 року підготовку на відповідних курсах пройшла певно кількість лікарів КНП ТМР «Таращанська МЛ», яка забезпечує цілодобовість проведення вищезазначених оглядів. Умови для проведення лабораторного дослідження в закладі, відповідно до Інструкції наявні. Для якісного лабораторного визначення наркотичної речовини в біологічному середовищі обладнання, якої потребує повірки, не використовується (проводиться імунохроматографічним комбінованим методом). Для проведення огляду на алкогольне сп`яніння використовується газоаналізатор «Drager» (сертифікати повірки і дозвільні документи наявні). Сертифіковані експрес: тости, на якісне визначення наркотичної речовини в біологічному середовищі, наявні в достатній кількості. При направленні водіїв на визначення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння прощу враховувати п.6 п.7 Порядку затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року;

-копією постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП протокол серії ВАД № 135686 від 21.09.2025;

-рапортом інспектора взводу №2 роти №2 Батальйону ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП М.Грищенко від 21.09.2025 відповідно до якого під час несення служби у складі наряду «Вулкан 0752» ( ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ), спільно з нарядом «Вулкан 0751» ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), під час вільного патрулювання за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Маріуполя, 61, було зупинено транспортний засіб Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 . У ході перевірки документів та спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння у встановленому законом порядку (на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога). Гр. ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився від проходження огляду. Під час спілкування останній виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, на неодноразові зауваження припинити правопорушення не реагував та поводився зухвало. На гр. ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали, а саме: протокол серії ЕПР1 N?460241 за ч.1 ст.130 КУпАП (порушення п.2.5 ПДР України); протокол серії ВАД N?135686 за ст. 173 КУпАП. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. Автомобіль залишено на місці складання адміністративних матеріалів, оскільки був припаркований без порушень ПДР України. Подія фіксувалася на нагрудні відеореєстратори Motorola N?476042, N?286168 та відеореєстратор 70ma;

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейських, та іншими долученими до матеріалів адміністративної справи доказами, відзначає, що правопорушник ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Це встановлено на підставі пояснення працівника поліцій ОСОБА_3 , яка проводили огляд, зокрема ознаки поведінки водія, даний факт також підтверджується відеофіксацією події.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 N 1452/735 (далі Інструкції).

Згідно п. п. 1.6,1.7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (даліспеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаряфельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далізаклад охорони здоров`я).

Факт вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкгольного сп`яніння, встановлено у судовому засіданні, а також доведено дослідженими матеріалами справи.

Аргументи захисника адвоката Хомича А.М. щодо можливих процедурних порушень поліцейських та обмеженої відеофіксації були враховані судом, проте вони не спростовують наявних доказів і не викликають сумнівів у встановлених фактах.

Відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, так із за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, виходячи із наступного.

Адвокат звернув увагу на те, що відеозапис, наданий як доказ, не містить об`єктивного підтвердження факту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також не дозволяє ідентифікувати транспортний засіб чи водія. Захисник також зазначив, що автомобіль його підзахисного синього кольору та з іншими номерними знаками, проте підтверджуючих документів або доказів, що підтверджують дану обставину, до суду не надано, тому суд ці твердження не приймає до уваги (ст. 66, 74 КАС України; ст. 86 КУпАП).

Суд звертає увагу на те, що відеореєстратор перебуває на балансі уповноваженого підрозділу поліції, що підтвердила працівник поліції ОСОБА_3 під час судового засідання.

Під час перегляду диску встанолвено, що на фрагменті кліп 3, 01:45 правопорушник ОСОБА_1 сам зазначає, що він рухався і що його зупинили, тобто обмежили в русі. Цей фрагмент належним, допустимим та достовірним доказом, який підтверджує факт керування транспортним засобом.

По-друге, пояснення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських додатково підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 , а також його відмову виконати законні вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння. Направлення на огляд, хоча й не до найближчої лікарні, було законним і відповідало встановленому порядку, оскільки право водія на медичний огляд не позбавляє поліцейських можливості документувати факт відмови та керування транспортним засобом.

Суд також відзначає, що твердження адвоката Хомича А.М. щодо того, що лікарня не була найближчою, або що листування Білоцерківської МЛ від 25 липня 2025 року нібито спростовує направлення, не є належним доказом, оскільки не підтверджує обставин на дату складання протоколу (21 вересня 2025 року).

Враховуючи наведене, суд спростовує доводи захисника Хомича А.М. щодо неналежності відеозаписів і направлення на огляд, визнає їх недостатніми для спростування факту керування транспортним засобом. Докази, надані поліцейськими - відеозаписи з нагрудних камер, відеореєстратора, пояснення працівника поліції - належні, допустимі та достовірні і доводять факт керування автомобілем віодієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує, що на відеозаписі правопорушник ОСОБА_1 зазначав, що нібито має рак легенів, виразку шлунка та постійно обробляє горло спреями, які містять спирт. Проте, жодних документальних підтверджень або належних доказів, що підтверджують ці твердження, до суду не надано.

Відповідно до ст. 66, 74 КАС України та ст. 86, 87 КУпАП, такі твердження не є належними доказами і не можуть впливати на оцінку поведінки водія або факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Суд не приймає ці обставини до уваги, розцінюючи їх як непідтверджені та недостовірні твердження, що не спростовують належні докази поліції.

Суд також враховує, що на відеозаписі правопорушник зазначав, що нібито має рак легенів, виразку шлунка та постійно обробляє горло спреями, які не містять спирту. Проте, жодних документальних підтверджень або належних доказів, що підтверджують ці твердження, до суду не надано.

Відповідно до ст. 66, 74 КАС України та ст. 86, 87 КУпАП, такі твердження не є належними доказами і не можуть впливати на оцінку поведінки водія або факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Суд не приймає ці обставини до уваги, розцінюючи їх як непідтверджені та недостовірні твердження, що не спростовують належні докази поліції. Суд також враховує, що на відеозаписі правопорушник зазначав, що нібито має рак легенів, виразку шлунка та постійно обробляє горло спреями, які не містять спирту. Проте, жодних документальних підтверджень або належних доказів, що підтверджують ці твердження, до суду не надано.

Відповідно до ст. 66, 74 КАС України та ст. 86, 87 КУпАП, такі твердження не є належними доказами і не можуть впливати на оцінку поведінки водія або факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Суд не приймає ці обставини до уваги, розцінюючи їх як непідтверджені та недостовірні твердження, що не спростовують належні докази поліції.

На підставі всіх належних та допустимих доказів суд встановлює, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння, відмовлявся пройти огляд та ухилявся від виконання законних вимог працівників поліції, що підтверджує вину правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене, надані захисником - адвокатом Хомич А.М. доводи оцінюються судом, як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .

Суддя зазначає, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено умисно та є грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, а тому, суд приходить до висновку, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

При обрані міри адміністративного стягнення, суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, характеризуючи дані на якого відсутні, тому суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того у відповідності до положень ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя:О.Л. ГАВЕНКО