Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/661/25 Головуючий у суді І інстанції: Андріянова С.М.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач у суді ІІ інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький апеляційну скаргу адвоката Охріменка В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області від 16 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України: НОМЕР_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; УНЗР: 138;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови суду 07 серпня 2025 року о 13 годині 30 хвилин в районі с. Подорожнє, траса Т 12-11 км. (від с. Подорожнє в бік с. Микільське), водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_3 , не врахував безпечної швидкості руху та дорожню обстановку, в наслідок чого допустив з`їзд на узбіччя, де сталося перекидання автомобіля та його пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Таким чином, водій порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.»

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

В апеляційній скарзі адвокат Охріменко В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 07 серпня 2025 року, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 , та рухася по автодорозі Т1211 в бік с. Микільського. Перед вказаним автомобілем в попутному напрямку рухались інші автомобілі.

Оскільки будь-які перешкоди були відсутні, тому ОСОБА_1 , суворо дотримуючись правил дорожнього руху, вирішив здійснити обгін попереду рухаючись транспортних засобів, заздалегідь увімкнув лівий показник повороту та почав здійснювати маневр. Водночас, коли автомобіль ОСОБА_1 , зрівнявся з автомобілем, який був першим в ряду, останній здійснив непередбачуваний маневр, та грубо порушуючи правила обгону без увімкненого покжчика повороту різко повернув до автомобіля ОСОБА_1 , тим самим підрізав його, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_1 з`їхав в кювет.

Вищевказане підтвердив свідок ОСОБА_2 , який їхав позаду та бачив вищевказану ситуацію, відповідно його пояснення є допустимим доказом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити,з таких підстав.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Охріменко В.Б. не з`явились, попереджені про розгляд справи судовою повісткою, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.

Зважаючи на положення ст. 268 КК України, наявність у розпорядженні суду пояснень про суті справи, поданих захисником в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності їх неявка видається такою, що не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому розгляд справи відбувся за відсутності учасників.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 415484 від 07.08.2025, 07 серпня 2025 року о 13 годині 30 хвилин в районі с.Подорожнє, траса Т 12-11 км. (від с. Подорожнє в бік с. Микільське), водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_3 , не врахував безпечної швидкості руху та дорожню обстановку, в наслідок чого допустив з`їзд на узбіччя, де сталося перекидання автомобіля та його пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415484 від 07.08.2025 в провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно схеми місця ДТП, яка сталася 07 серпня 2025 року о 13 годині 30 хвилин, місцем вчинення ДТП за участі транспортного засобу Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_3 є траса між с.Подорожнє та с.Микільське (Т 12-11).

З даної схеми вбачається, що місце зносу на узбіччі лівої частини дороги по напрямку руху транспортного засобу. Також працівниками поліції зафіксовано знос транспортного засобу. Крім того з схеми вбачається, що ДТП сталося в денному освітленні, при сухому стані покриття проїзної частини. Як наслідок, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а саме: лобове та заднє скло, передні крила автомобіля, 4 двері, ляда, капот, криша/ верхній конструктивний елемент автомобіля та бокові вікна, тілесних ушкоджень водієві не завдано, ознаки алкогольного сп`яніння відсутні.

Відповдіно до письмових пояснень свідка ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні суду першої інстанції він фактичні обставини справи не оспорює, та повідомив, що вину не визнає.

Дійсно 07.08.2025 року він керував автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_3 та рухаючись по автодорозі Т 1211 в бік с.Микільського, з гори, вирішив обігнати попередні автомобілі, що рухалися в одному напрямку з ним. Оскільки, перешкоди не було та вони були поза населеним пунктом. Показавши лівий покажчик повороту він почав здійснювати обгін.

Обігнавши перший автомобіль, враховуючи відсутність перешкоди в зворотному (в протилежному до потоку) напрямку він вирівнявся з автомобілем, що був першим в ряду. В цей час даний автомобіль різко повернув до його автомобіля, підрізав, тому він був вимушений, щоб не допустити ДТП, повернути кермо свого автомобіля в ліво.

У зв`язку з поганим дорожнім покриттям (вибоїни/ями на дорозі), він не втримав автомобіль та з`їхав в кювет. Внаслідок чого його авто зазнало матеріальних збитків. Інші автомобілі пошкодженні не були, потерпілих в даному ДТП не було. Він був тверезий.

Згідно до пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих в суді першої інстанції, 07.08.2025 року він їхав по автодорозі Т 1211 в бік с. Микільського та бачив обставини ДТП, коли автомобіль Daewoo Lanos під керуванням гр. ОСОБА_1 йшов на обгін то автомобіль (попереду) з яким порівнявся «Daewoo Lanos» різко повернув в ліво до автомобіля Daewoo тобто «підрізав» його, в свою чергу «Daewoo» кинуло в кювет. Попередні авто продовжили рух, а він зупинився та запитав у водія чи потрібна якась допомога.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки за даних конкретних обставин його дії відповідали тій обстановці, яка склалась коли йому на його смузі руху виїхав інший транспортний засіб, який створив йому аварійну обстановку а тому для відвернення більш тяжких наслідків він змушений був змінити напрямок руху.

Вказана підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 наданими у суді першої інстанції які узгоджуються.

В той же час в матеріалах справи відсутні будь-які докази на їх спростування.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що саме не виконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку із обставинами ДТП та їхніми наслідками. Зокрема, працівник поліції при складання протоколу не відібрав пояснення у особи стосовно якої було складено протокол, інших учасників дорожнього руху або очевидців, у тому числі із застосуванням боді-камери, не зафіксував дорожню обстановку, не дослідив причини виникнення ДТП.

Натомість в суді першої інстанції надали пояснення ОСОБА_1 та свідок

ОСОБА_2 з яких можливо зробити висновок про те, що причиною ДТП став виїзд автомобіля на смугу руху автомобіля Daewoo Lanos під керуванням гр. ОСОБА_1 ..

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та такі, що несуть формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.124 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про недоведеність вини особи та відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За умовами ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Отже, за таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності, у вказаному провадженню по справі про адміністративне правопорушенняза ст. 124 КУпАП - не можливо встановити наявність та ступінь вини в діях водія ОСОБА_1 , а отже відсутні достовірні та переконливі данні, які б поза розумним сумнівом свідчили про порушення ним Правил дорожнього руху та перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які настали у виді пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

За таких обставин, районний суд помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, а тому апеляційна скарга адвоката Охріменка В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а вказана постанова суду скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, а саме через відсутність складу правопорушення.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАПКУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Охріменка В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області від 16 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп., - скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук