Справа № 331/6089/25
Провадження № 3/331/2143/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Каретник Ю.М., розглянувши матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшли справи з протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП і за ст. 124 КУпАП, які постановою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року у справі № 331/6102/25, провадження №3/331/2147/2025, на підставі ст.36 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

Об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП присвоєний №331/6089/25, провадження №3/331/2143/2025.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №476231 від 07.10.2025 зазначено, що 30.09.2025 11:45, м. Запоріжжя, вулиця Соборний, 23, водій автомобіля Tesla model Y, д.з. НОМЕР_2 , з причепом БАЗ 8142, д.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , будучи учасником дтп місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10.а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №476219 від 07.10.2025 зазначено, що 30.09.2025 11:45, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 23, водій автомобіля Tesla model Y, д.з. НОМЕР_2 , з причепом БАЗ 8142, д.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 при виїзді не переконався в надійному кріпленні причепу, не був уважний, внаслідок чого причеп від`єднався від автомобіля, продовжив некерований рух та скоїв наїзд на припаркований праворуч автомобіль Kia Rio, д.з НОМЕР_4 . В результаті дтп транспортні засоби механічно пошкоджені, завдані матеріальні збитки, травмовані відсутні, чим порушив п.2.3.б, 2.3.а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, щиро розкаявся та не заперечував проти накладення адміністративного стягнення. У той же час, він просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу такого правопорушення, оскільки він навіть не знав про подію дорожньо-транспортної пригоди. 30.09.2025 він рухався на автомобілі з причепом по проспекту Соборному у м. Запоріжжя у напрямку автовокзалу. Під час руху у нього відірвався причіп, він вийшов з автомобілю, причіп у цей час стояв поруч з автомобілем без якихось видимих зовнішніх пошкоджень. При цьому, він також звернув увагу на те, що на долучених до матеріалів справи фотокартках також пошкоджень на причепі зафіксовано не було. Оглянувши усе навколо, він побачив автомобіль Kia Rio, який стояв досить далеко від його місця зупинки. Пошкоджень на цьому автомобілі він тоді не побачив. На місці події він перебував ще приблизно хвилин 15-20, оскільки чекав, поки йому привезуть болт, щоб прикріпити причіп до автомобіля. За цей час до нього ніхто не підходив і не повідомляв, що його причеп завдав комусь шкоди. Тому він і поїхав у своїх справах. Тобто, умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху, в тому числі, через бажання здійснити дії на приховання факту ДТП він не мав. Тому, враховуючи все зазначене, він просив закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 30.09.2025 близько 11:00 год. він приїхав на своєму автомобілі до нотаріуса на проспект Соборний, 23, де пробув хвилин 45-50. Коли вийшов, то побачив, що його автомобіль вдарили у лівий бік. Зі слів перехожих свідків йому стало відомо, що до вчинення ДТП причетна біла Тесла з причепом, однак, її на місці події вже не було. Після цього він викликав поліцію і вони все зафіксували. Також він повідомив, що не заперечує проти звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно зі ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, серед іншого:

2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

2.3.б. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

2.3.а. Перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього як водія обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства. При цьому, транспортні засоби чинним законодавством України визначені як джерело підвищеної небезпеки. У зв`язку з цим діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія, ОСОБА_1 одночасно взяв на себе і обов`язок неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства України, встановлених для водіїв транспортних засобів.

У той же час, суддя враховує, що із суб`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ст. 122-4 КУпАП, характеризується прямим умислом

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У даному випадку у своїх поясненнях, наданих під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що не знав, що був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки видимих зовнішніх пошкоджень причепа після того, як він відірвався від авто, не побачив, як і не побачив пошкоджень на досить далеко припаркованому автомобілі, відповідно, у нього і не було умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди з метою ухилення від відповідальності. Крім того, він після повідомлення працівниками поліції про вчинене ним ДТП добровільно взяв участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення.

Суддею також було досліджено під час розгляду справи протокол про адміністративне правопорушення від 07.10.2025 серії ЕПР1 №476231 і долучені до нього схему місця ДТП, фотознімки автомобіля потерпілого та причепа особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого.

Тому, проаналізувавши всі вказані вище обставини і докази, суддя приходить до висновку про те, що під час розгляду об`єднаної справи про адміністративні правопорушення не знайшла підтвердження обов`язкова ознака складу правопорушення, передбаченого у ст. 122-4 КУпАП, а саме: наявність прямого умислу ОСОБА_1 на залишення місця ДТП для приховання вчиненого адміністративного правопорушення та для ухилення від відповідальності за це.

Також суддею враховано, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Тому, на підставі викладеного, суддя приходить до висновку про те, що направлені до суду матеріали не спростовують сумніви щодо дійсних обставин подій 30.09.2025 та не узгоджуються із поясненнями ОСОБА_1 , які ним були надані у судовому засіданні.

У зв`язку з цим суддя позбавлена можливості констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки суддя дійшла висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно нього у даній частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

У той же час, під час розгляду справи суддею було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується його поясненнями, та поясненнями потерпілого, наданими під час розгляду справи, а також матеріалами справи, а саме: схемою місця ДТП від 30.09.2025, фотознімками, на яких зафіксовані пошкодження транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, які повністю узгоджуються з обставинами, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.10.2025 серії ЕПР1 №476219.

З наведених вище обставин вбачається, що саме дії ОСОБА_1 , який не дотримався під час керування транспортним засобом вимог п.2.3.б., 2.3.а. ПДР, знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до пошкодження транспортного засобу.

Обставиною, що пом`якшує адміністративну відповідальність, суддя визнає щире каяття ОСОБА_1 , а обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суддею не встановлено.

Підстави для закриття справи, передбачені ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, відсутні.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Тому з урахуванням усіх зазначених вище обставин у сукупності, суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 має бути накладене стягнення у виді штрафу. При цьому, на переконання судді, саме такий вид стягнення буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України та для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім цього, суддею враховано, що відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із ч. 8 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

У зв`язку з цим суддя приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081300; Рахунок: UA0008001; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; Призначення платежу: Сплата штрафу у справі про адміністративне правопорушення № 331/6089/25, провадження № 3/331/2143/2025.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку (IBAN): UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір, Стягувач: Державна судова адміністрація України; Призначення платежу: Сплата судового збору у справі про адміністративне правопорушення №331/6089/25, провадження № 3/331/2143/2025.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Юлія КАРЕТНИК