ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2313/25 Справа № 237/2222/25 Суддя у 1-й інстанції - Приходько В.А. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА
04 листопада 2025 року Кривий Ріг
04.11.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції при секретарі судового засідання Шевченко В.В. клопотання захисника Гончарова М.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 05.08.2024р., якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1
за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2
в с т а н о в и л а :
Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Гончаровим М.С., та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження заявив клопотання про поновлення вказаного строку.
В обґрунтування поданого клопотання захисник вказав, що ОСОБА_1 та йому особисто не було відомо про існування оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не приймав особистої участі у судовому розгляді, про існування вказаної постанови ОСОБА_1 дізнався випадково із за стосунку «Дія».
Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, копію оскаржуваної постанови не отримував та вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
В апеляційній скарзі захисник Гончаров М.О.:
- вказує, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його Конституційних прав;
- зазначає, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, та огляд на стан сп`яніння щодо нього мав проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, проте працівники ВСП не викликались;
- вважає, що після складення протоколу ОСОБА_1 не було усунено від керування, тобто не дотримано вимоги ст. 266 КУпАП;
- зазначає, що відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відеозапис є неповним, відсутній факт руху транспортного засобу;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Про дату, час та місце ОСОБА_1 повідомлений належним чином до судового засідання не прибув, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник Гончаров М.С., перешкоди для розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 268 КУпАП відсутні.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника Гончаров М.С., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку часткове задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.
Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не підписана суддею, яким була розглянута справа по суті, що є істотним порушенням норм процесуального права.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України.
Підпис уповноваженого судді на судовому рішенні є обов`язковим реквізитом, який надає судовому рішенню статусу офіційного, від моменту підписання судового рішення починається перебіг часу, з якого рішення суду набуває законної сили та приводиться до виконання.
Наведене істотне порушення є безумовною підставою для скасування судового рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції з підстав викладених вище підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.
Суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено 20.05.2024р., та відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що вимоги ст. 38 КУпАП, зокрема передбачають, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Сукупний аналіз ст. 38 та ст. 247 КУпАП вказує, на те що підставами закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є реабілітуючі підстави відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, та нереабілітуючі закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
У даному випадку, суд апеляційної інстанції, встановивши підстави для скасування постанови суду першої інстанції досліджує підстави для закриття провадження у справі з урахуванням вимог ст. 247 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановив, що відповідно до протоколу по адміністративне правопорушення ОСОБА_1 20.05.2024р., приблизно о 11 годині 40 хвилин, перебуваючи біля будинку № 28 по вулиці Грушовій м. Курахове, Покровського району Донецької області керував транспортним засобом автомобілем «SKODA Fabia», р/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини та почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння відмовився.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 799785 від 20.05.2024р., який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, матеріалами відеозапису, направленням ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, від якого ОСОБА_1 відмовився, які у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, керування відбулося через територію блок-посту, в розташуванні якого відбувалося складання відповідного протоколу, що підтверджені відеозаписом, при цьому ОСОБА_1 особисто не заперечував факт керування транспортним засобом, підтвердив факт керування транспортним засобом «Шкода» та вживання алкогольних напоїв напередодні, ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота не заперечив. Також відповідно до відеозапису ОСОБА_1 відмовився від продуття газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 роз`яснено наслідки такої відмови за ознайомлено із правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, зрозумілість оголошених прав ОСОБА_1 підтвердив особисто.
Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що в діях ОСОБА_4 підтверджено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивну сторону цього правопорушення склала відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги захисника, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його Конституційних прав є безпідставними та спростовуються відеозаписом.
Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, та огляд на стан сп`яніння щодо нього мав проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, проте працівник ВСП не викликались також не мають під собою підґрунтя з огляду на таке.
Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.
У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.
Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).
У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння слід застосовувати норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями.
Доводи апеляційної скарги, що після складення протоколу ОСОБА_1 не було усунено від керування, тобто не дотримано вимоги ст. 266 КУпАП не приймаються до уваги, оскільки відсутній процесуально визначений порядок відсторонення водія від керування, який слід вважати обов`язковим доказом вжиття таких заходів. Відсторонення водія від подальшого керування може бути висловлено в усній формі, проте на відеозапису, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, фіксація такої дії не вимагається.
Доводи апеляційної скарги захисника, що відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відеозапис є неповним, відсутній факт руху транспортного засобу, є також неслушними з підстави наведених вище, при цьому факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечувався.
Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги захисника щодо скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції підлягають частковому задоволенню, з урахуванням дати події правопорушення 20.05.2024р. та вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя