Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 567/892/25

Провадження № 33/4815/873/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17.05.2025 року о 00 год. 46 хв. в с. Мощаниця по вул. Шевченка, 10 Рівненського району (Острозької ТТ) Рівненської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки "Mercedes Benz Е 200", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв наїзд на електроопору та дерево, чим порушив п.12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім того, ОСОБА_1 17.05.2025 року о 00 год. 46 хв. в с. Мощаниця по вул. Шевченка, 10 Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки "Mercedes Benz Е200", реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на електроопору та дерево, та після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив п.2.10 а) ПДР України.

Також, ОСОБА_1 17.05.2025 року о 00 год. 46 хв. в с. Мощаниця по вул. Шевченка, 10 Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки "Mercedes Benz Е200", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest 6810" № ARBH 0619, що підтверджується тестом № 4124 від 17.05.2025 року, результат огляду становить 0.31 ‰.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі стосовно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неправильно застосовано норми міжнародного права, порушено право особи на захист, а також неправомірно надано оцінку доказам, долученим до матеріалів справи. Зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис є фрагментарним і не має ознак безперервності, що прямо суперечить вимогам пункту 3.5 Інструкції про порядок використання нагрудних камер, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.03.2020 року у справі №216/5226/16-а, такі перервані записи не можуть визнаватися належними та допустимими доказами у розумінні статті 251 КУпАП. Зауважує, що копії відеозаписів, долучені до справи, не містять електронного цифрового підпису, що є порушенням вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у зв`язку з чим суд не мав правових підстав покладати в основу рішення відомості, отримані з таких джерел, оскільки вони не відповідають критеріям достовірності та допустимості доказів.

Доводить, що результат, зафіксований приладом «Drager Alcotest 6810» 0,31 ‰, не може розглядатися як безумовна підстава для висновку про перевищення допустимої норми,оскільки згідно зі статтею 9 Конституції України, Віденська конвенція про дорожній рух є частиною національного законодавства, а відповідно до її положень гранично допустимий рівень вмісту алкоголю у видихуваному повітрі становить 0,25 мг/л.

Призначений на 28.10.2025 року розгляд справи був відкладений у зв`язку з заявою ОСОБА_1 ..

10 листопада 2025 року ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання до апеляційного суду не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, із клопотанням про відкладення апеляційного розгляду до суду не звертався.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, диспозицією ст.124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаних правопорушень за обставин, викладених у постанові місцевого суду, підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333219, ЕПР1 №333203, ЕПР1 №333216 від 17.05.2025 року, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП;

- схемою місця ДТП від 17.05.2025 року (а.с.24);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний 0,31 ‰ (а.с.4);

- результатом тесту від 17.05.2025 року, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0, 31 ‰ (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою особи (а.с.5);

- відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмова від проходження такого огляду у медичному закладі (файл 0003, час 00:30);

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушення ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Так, суд виходить з того, що проходження огляду на місці зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що результат, зафіксований приладом «Drager Alcotest 6810» 0,31‰, не може розглядатися як підстава для притягнення до відповідальності, є безпідставними.

Відповідно до п. 7 розд. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результат 0,31‰, зафіксований приладом «Drager Alcotest 6810», перевищує встановлену законодавством межу допустимого рівня вмісту алкоголю в організмі водія і, відповідно, є належною та достатньою підставою для висновку про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги на положення Віденської конвенції про дорожній рух є безпідставним, оскільки ця міжнародна угода не встановлює конкретних порогових значень вмісту алкоголю, а лише зобов`язує держави-учасниці передбачати в національному законодавстві відповідальність за керування у стані сп`яніння. Таким чином, визначення допустимих показників належить до компетенції національного законодавства, і в Україні ці межі чітко закріплені у зазначеній Інструкції.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Острозького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович