ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий в суді І інстанції Бугрименко В.В.
Провадження № 33/819/209/25 Доповідач Кутурланова О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Кутурланова О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Діяментович Дмитро Геннадійович, на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Відповідно до постанови суду, 29.07.2025 року о 23.37 годині біля будинку №35а по проспекту 200-річчя Херсону в місті Херсоні Херсонської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем FORD MONDEO, іноземна реєстрація НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Діяментович Д.Г., подав апеляційну скаргу на постанову, в якій, посилаючись на численні порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2025 року та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що:

- протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути допустимим доказом, оскільки він складений у його відсутність, факт його складання не зафіксований на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, на підпис протокол ОСОБА_1 не надавався, що свідчить про те, що його складено у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є недопустимим;

- у направлені на медичний огляд водія транспортного засобу час направлення зазначено як «11 год. 42 хв.», в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення час здійснення правопорушення зазначено як «23 год. 37 хв.», що на 12 годин раніше, ніж зазначено у протоколі, що також є недопустим;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння містить ознаки фіктивності, оскільки під відеозапис не складався, ОСОБА_1 для підпису не надавався, а зазначені в ньому ознаки алкогольного сп`яніння не заявлені під час відеозапису та не підтверджені з огляду на зафіксовану поведінку та рух ОСОБА_1

- протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 29.07.2025 року о 23 год. 35 хв, при цьому у ньому зазначено, що правопорушення скоєно ОСОБА_1 о 23 год. 37 хв., що також зафіксовано в рапорті поліцейського. При цьому відеозапис, де фіксується рух транспортного засобу на проїзній частині починається о 23 год. 37 хв., а зупинка транспортного засобу згідно відеозапису мала місце о 23 год. 39 хв., що є свідченням того, що протокол про адміністративне правопорушення складено ще до моменту виявлення працівниками поліції транспортного засобу, його зупинки та спілкування з водієм, а відтак взагалі до настання подій, які були описані у протоколі.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисників Мокіна І.С. і Діяментовича Д.Г., які, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явилися.

Від адвоката Діяментовича Д.Г. надійшло клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 (перебуває на військовій службі) та захисників Мокіна І.С. і Діяментовича Д.Г. у зв`язку з їх зайнятістю у інших судових процесах поза межами м.Херсона.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 7 ст.294 КУпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Постанова суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає, оскільки суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наявність підстав для накладення на нього адміністративного стягнення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначив, що його вина у вчиненні цього правопорушення доведена у повному обсязі.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, однією з ознак складу правопорушення є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.

Проведення огляду на стан сп`яніння має здійснюватися згідно ст.266 КУпАП, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок) та з чітким дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП).

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП встановлено судом першої інстанції з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №702867 від 29.07.2025 року та відеозапису, здійсненому працівниками поліції під час фіксування адміністративного правопорушення і направлення на медичний огляд; акту огляду на стан сп`яніння та рапорту.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути чітко зазначені дата, час і місце вчинення правопорушення, а також інші відомості, необхідні для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа, суд) встановлює наявність чи відсутність правопорушення та винність особи у його вчиненні.

Апеляційний суд зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить вичерпного регулювання щодо критеріїв допустимості доказів, отриманих з порушенням процесуального порядку.

Разом із тим, у разі відсутності прямого регулювання спірних питань допускається застосування аналогії закону або аналогії права, з урахуванням загальних принципів законодавства України.

За аналогією права суд бере до уваги положення Кримінального процесуального кодексу України, який у статті 86 КПК визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом, а доказ, отриманий з істотним порушенням прав людини чи основоположних свобод є недопустимим.

Згідно зі статтею 87 КПК України, докази, здобуті з порушенням порядку, який ставить під сумнів їхню достовірність, підлягають визнанню недопустимими і не можуть бути використані для доведення винуватості особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах Карелін проти Росії, Коробов проти України), у провадженні про адміністративні правопорушення застосовуються ті самі стандарти справедливого суду, що і в кримінальному процесі (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином, принцип допустимості та достовірності доказів, закріплений у КПК, може бути застосований за аналогією й у даному адміністративному провадженні.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити, що якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №702867 вбачається, що він був складений працівниками поліції о 23 год. 35 хв., в той час як у ньому зазначено, що правопорушення вчинено о 23 год. 37 хв. При цьому, згідно долученного до матеріалів справи відеозапису час фіксування працівниками поліції руху транспортного засобу розпочався о 23 год. 37 хв., а зупинка транспортного засобу працівниками поліції відбулася тільки о 23 год. 39 хв.

Тобто документ складено до настання події, яка в ньому зазначена. Така обставина є істотним процесуальним недоліком, оскільки ставить під сумнів сам факт наявності події правопорушення та достовірність первинного доказу.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння має бути або зафіксований відеозаписом, або підтверджений двома свідками.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована відеозаписом на нагрудну камеру № 470572 та № 476926.

В ході апеляційного розгляду справи суд переглянув відеозаписи з бодікамер, які додані як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозапис розпочався о 23 год. 37 хв. 29.07.2025 року з того, що працівники поліції рухалися позаду автомобіля по проїжджій частині і після вмикання поліцейськими сигналів автомобіль зупинився. В автомобілі перебував водій ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем. Працівники поліції зазначили, що вважають, що у нього присутні ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому на відеозаписі зафіксовано як водій ОСОБА_1 заперечив це та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. В подальшому між ОСОБА_1 та працівниками поліції відбувалися розмови про їх намір скласти протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, як вбачається з відеозапису, станом на 00 год. 06 хв. 30.07.2025 року протокол працівниками поліції не складався, а о 00 год. 07 хв. 30.07.2025 року ОСОБА_1 забрав інший автомобіль і він поїхав з місця зупинки транспортного засобу. З цього моменту відеозапис закінчився, на ньому відсутня фіксація складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. та роз`яснення його прав.

Відповідно до п.п.11,12 2 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Відповідно до ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Норма ч.2 ст.254 КУпАП щодо порядку складання уповноваженою на те посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) протоколу та його вручення під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, є імперативною, оскільки обов`язок вручення протоколу під розписку покладений саме на осіб, які мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Отже, з наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає також вимогам ст.256 КУпАП, оскільки складений за відсутності ОСОБА_1 , без відеофіксації його складання, за відсутності доказів вручення другого екземпляру особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що зміст протоколу є внутрішньо суперечливим та викликає сумнів у його достовірності, оскільки він складений раніше моменту вчинення правопорушення, що ставить під сумнів достовірність викладених у ньому обставин та позбавляє його доказової сили, адже невідповідність у часі є істотною процесуальною вадою, що унеможливлює з`ясування фактичних обставин, так як неможливо скласти документ про подію, якої ще не було, суд приходить до висновку про недопустимість його як доказу.

Зазначені порушення вимог ст.ст.254, 256 КУпАП суд першої інстанції залишив поза увагою, не врахував правових позицій ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

При цьому, згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а отже суди зобов`язані неупереджено і неухильно дотримуватися вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає скасуванню.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведені недоліки та суперечності, що містяться в матеріалах адміністративної справи, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 29.07.2025 року о 23 год. 37 хв. вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній доведений склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Діяментович Дмитро Геннадійович, задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду О.В. Кутурланова