Справа № 482/2278/25
Номер провадження 3/482/917/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2025 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Кічула В.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника події ОСОБА_2 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 478893, 09.10.2025 року о 23 год. 30 хв. на автодорозі Н-14 179 км. - 600 м. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF XF 95.480, номерний знак НОМЕР_2 , в складі з причепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , не вибрав безпечного інтервалу руху та здійснив бокове зіткнення з транспортним засобом який рухався паралельно на зустріч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, як порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив свою винуватість у ДТП, вказав що рухався по своїй смузі руху із безпечною дистанцією щодо зустрічної смуги, на зустрічну смугу не виїжджав.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 зазначив, що працівниками поліції також було складено протокол і щодо нього. Повідомив суду, що винуватцем ДТП себе не вважає, оскільки їхав по своїй смузі руху та із безпечним інтервалом.

Вивчивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно з «критеріями Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно з ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст. 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч. 4 ст. 7 КУпАП).

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (ст. 251 КУпАП).

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить ст. 256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, далі - Інструкція).

Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу IХ Інструкції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 ПДР, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Так, п. 13.1 ПДР встановлено, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у самому протоколі в п. 9 «Свідки чи потерпілі, підпис» зазначено, «не залучалися».

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП від 09.10.2025 року (далі Схема) та письмові пояснення учасників ДТП.

Відповідно до схеми, вона додається до протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 478893 та серії ЕПР1 № 478896. Схема містить: ділянку дороги, на якій сталась ДТП; розташування дорожнього знаку, відбійників, дорожньої розмітки; транспортні засоби, причетні до ДТП та їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; ширину проїжджої частини разом з роздільними смугами та ширину узбіччя, які підтверджують розташування транспортних засобів в місцях їх зупинки після ДТП.

На схемі, в порушення пункту 4 розділу IХ Інструкції, не відображено: сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів, що позбавляє суд можливості визначити місце зіткнення, який із транспортних засобів - учасників ДТП не дотримався безпечної дистанції руху та став винуватцем даної ДТП, тощо.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , 09.10.2025 року о 23:10 він керував транспортним засобом DAF XF 95.480, номерний знак НОМЕР_2 , в складі з причепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по трасі Н14 зі сторони Миколаєва в сторону Кіровограду та потрапив у ДТП з автомобілем Scania, номерний знак НОМЕР_4 , в складі з причепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_5 , та своєю лівою стороною задів ліву сторону проїжджаючої паралельно з ним вищевказаної автівки.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , 09.10.2025 року о 23:10 він керував транспортним засобом Scania, номерний знак НОМЕР_4 , в складі з причепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_5 , рухався про трасі Н-14 зі сторони Кіровограду в сторону Миколаєва на кілометрі 179 - 600 м., рухаючись по своїй смузі потрапив у ДТП з автомобілем DAF XF 95.480, номерний знак НОМЕР_2 , в складі з причепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , та своєю лівою стороною задів ліву сторону проїжджаючої паралельно з ним вищевказаної автівки.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя зазначає, що сам по собі факт зіткнення транспортних засобів без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія ОСОБА_1 у невиконанні ним вимог п. 13.1 ПДР та є порушенням презумпції невинуватості.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про транспортний засіб, з яким було здійснено зіткнення.

Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні належні і допустимі докази того, що саме ОСОБА_1 не дотримався безпечного інтервалу.

Отже, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, зокрема і письмові пояснення водіїв, що наявні у матеріалах справи та схему місця ДТП, суддя приходить до висновку про відсутність доказів того, що дії саме водія ОСОБА_1 знаходились у прямому причинному зв`язку із подією ДТП.

Докази, які надані до суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 13.1 ПДР.

Між тим, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.ст. 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, суддя вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог п. 13.1 ПДР, і як наслідок, зіткнення транспортних засобів, не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази на підтримку такої версії.

Таким чином, у ході дослідження доказів виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, виходячи з викладеного, суддя приходить до висновку, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 478893 від 10.10.2025 року.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя В.М. Кічула