ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2473/25 Справа № 190/1423/25 Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Білоусова В.І.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року встановлено, що 15.06.2025 року о 01 год. 28 хвл. ОСОБА_1 по вул.Лесі Українки в м. П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначає, що про існування вказаної постанови він дізнався лише 09.08.2025 року із застосунку «Дія». Після подання заяви захисником ОСОБА_1 адвокатом Білоусовим В.І. про ознайомлення з матеріалами справи, 12.08.2025 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області, було надано доступ до матеріалів електронної справи, разом з Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 року у справі № 190/1423/25. Не погоджуючись з вказаним рішеням суду, 14.08.2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Білоусов В.І. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вважаючи, що судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.08.2025 року апеляційну скаргу адвоката Білоусова В.І. на постанову судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернута особі, яка її подала адвокату Білоусову В.І. Вважає, що повернення апеляційної скарги адвоката Білоусову В.І. обмежує йому доступ до правосуддя. Тому з апеляційною скаргою звертається особисто.

В апеляційній скарзі просить постанову судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 року у справі № 190/1423/25 про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що спірне судове рішення винесено в порушення норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного. Судом першої інстанції не з`ясовані всі обставини справи, судове рішення не містить належного обґрунтування, надаючи перевагу виключно позиції сторони обвинувачення, а також розглянуто у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності без належного її повідомлення.

Наголошує, що вказані в рішенні суду обставини повністю не відповідають дійсності та всі документи складено працівниками поліції у відсутність ОСОБА_1 , а тому останній навіть не міг припустити про можливе притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки розмова з працівниками поліції велась, щодо порушення комендантської години.

Звертає увагу, що наявні матеріали справи, не містять належних та допустимих доказів причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . За відсутності у поліцейського підстав для зупинки автомобіля така зупинка є порушенням законних прав громадян на свободу пересування.

Вказує, що інспектор патрульної поліції не зафіксував в установленому законом порядку порушення ОСОБА_1 будь-яких вимог Закону, зокрема ПДР України.

Звертає увагу, що працівниками поліції навіть не пропонувалось проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

В матеріалах справи не містяться ані відеофіксація проведення огляду ОСОБА_1 , ані наявні свідків під час проведення огляду. Направлення для встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння складено у відсутність ОСОБА_1 .

Вважає, що за відсутності належним чином зафіксованого факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а також подальші дії поліцейського, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо виявлення ознак сп`яніння та проведення огляду є неправомірними, що свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в п.10. «Технічний запис відеозапису» вказано «798317», проте наданий суду відеозапис не містить відповідних ідентифікуючих відомостей.

До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - нагрудна камера чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Білоусов В.І. просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника та особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 липня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга вперше була подана адвокатом Білоусовим В.І. через підсистему «Електронний суд» 14 серпня 2025 року, тобто з пропуском 10-денного строку, передбаченого на апеляційне оскарження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Білоуова В.І. було повернуто, оскільки до апеляційної скарги не було додано всіх необхідних документів, які підтверджували обсяг повноважень адвоката Білоусова В.І. на складання та подання апеляційної скарги.

Повторно особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції до Дніпровського апеляційного суду 02 вересня 2025 року.

Як вбачається із матеріалів справи та долучених до клопотання про поновлення строку документів, 17 липня 2025 року справу в суді 1-ї інстанції було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про вручення копії оскарженої постанови судом ОСОБА_1 та/або його захиснику. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП між іншим передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Оскарженою постановою від 17 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Враховуючи вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП доказуванню підлягають всі ознаки, які утворюють склад правопорушення, у вчиненні якого було визнано винним ОСОБА_1 .

В обґрунтування висновків про наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на те, що винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена в судовому засіданні.

Проте, такий висновок судді вважаю помилковим з огляду на таке:

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки взагалі не надав будь-якої оцінки доказам в справі, а обмежився лише переліченням їх джерел. Тому висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим.

З урахуванням наведеного вважаю, що оскаржена постанова підлягає скасуванню як така, що не підтверджується матеріалами справи, є необґрунтованою.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте матеріали справи не містять ані відеофіксації проведення огляду ОСОБА_1 , ані наявності свідків під час проведення огляду. Направлення для встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння складено у відсутність ОСОБА_1 .

Із долученого до матеріалів відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, також не встановлено фіксації проходження ОСОБА_1 огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння або відмови від його проходження.

Натомість, на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції їхали за якимось транспортним засобом, ідентифікувати колір або номерний знак якого неможливо. В подальшому звернули у провулок, в якому перебувало декілька машин з вимкнутими двигунами. Підійшовши до ОСОБА_1 , намагалися з`ясувати, чому він від них втікав. На що ОСОБА_1 заперечував, пояснював, що спустився до машини, власниця якої перебуває у квартирі, забрати речі. Під час спілкування наполягав, що він не керував транспортним засобом та від працівників поліції не втікав.

Окрім вказаного спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції щодо причин його перебування на вулиці під час дії комендантської години, відеозапис ніяких інших фактичних обставин, зокрема, огляду ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння, не містить. Не містить і його відмови від такого проходження.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб, керуванням яким з ознаками сп`яніння обвинувачується ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 . Проте, остання опитана не була, і яке відношення має ОСОБА_1 до вказаного автомобіля, особою, що склала протокол не з`ясовано

Тож, будь-яких беззаперечних доказів, у їх сукупності, що свідчили б, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362186 від 15.06.2025 року, як проходження ОСОБА_1 огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проведеного в установленому законом порядку, або відмови від проходження такого огляду, суду надано не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, самі по собі не можуть бути доказами вчинення правопорушення особою. Однак матеріали справи не містять інших доказів, які б беззаперечно доказували вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що йому інкримінується.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що із переглянутого відеозапису та наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити, що працівники поліції мали підстави вважати, що саме саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі серії ЕПР1 №362186 від 15.06.2025 р. та, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які в послідуючому були значені у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказане є порушенням порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що з урахуванням ч. 5 ст. 266 КУпАП тягне визнання такого огляду недійсним.

Таким чином, як вище зазначено, приписами КУпАП та Інструкції встановлено, що підставою для проходження особою, що керує транспортним засобом, огляду на алкогольного сп`яніння є виявлення у цієї особи певних ознак такого сп`яніння, зазначених у Інструкції. Оскільки в наслідок розгляду справи суду не надано достовірних доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факту виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, відповідно підстав для висунення поліцейськими вимоги на проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не було.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано, а суддею суду 1-ї інстанції не наведено в оскарженій постанові об`єктивних, беззаперечних доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та самого факту керування ним транспортним засобом. Крім того, працівником поліції було порушено порядок проведення огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, передбаченого КУпАП та Інструкцією.

Отже, вважаю відсутніми в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, апеляційні доводи ОСОБА_1 слід вважати слушним, а оскаржену постанову судді такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 247 КУПАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Скасовуючи оскаржену постанову судді першої інстанції та закриваючи провадження з наведених підстав, апеляційний суд не входить в обговорення інших апеляційних доводів сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин