Справа № 183/7826/25
№ 3/183/4285/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Ігольнікова М.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

У провадження Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області після дооформлення надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Справа надсилалась на дооформлення двічі, зокрема постановою суду 15.08.2025 року та 08.09.2025 року.

Отже, знову справа надійшла до суду 18.09.2025.

Згідно направленого протоколу від 24.07.2025 року, 13.07.2025 року о 12.00 год. гр.. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме не впустив дружину до території домоволодіння місця мешкання та змінив замки до вхідних дверей, що унеможливило доступ до житла ОСОБА_2 .

Згідно рапорту працівника поліції, наявного в матеріалах справи, який було долучено працівниками поліції на стадії повернення справи на дооформлення, суд встановив, що працівник поліції Волобуєв І. з власної необережності в фабулі протоколу не зазначив відомості щодо наслідків, які спричинив ОСОБА_1 , а саме: було (завдано) спричинено економічне насильство відносно дружини, так як її було позбавлено право розпоряджатися спільним майном. Крім того, в фабулі протоколу з власної необережності працівник поліції вказав не вірне місце вчинення, зазначивши село Орлівщина, однак правопорушення вчинено в АДРЕСА_1 .

Інші недоліки в оформленні протоколу відносно ОСОБА_1 , на які вказав суд, так і не були усунені.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву згідно якої просив відкласти розгляд справи на 3 тижні у зв`язку зі станом його здоров`я, відсутністю електроенергії, воєнним станом.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Забродіна Г.О. висловили думку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши думки учасників процесу, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній був повідомлений про дату та час розгляду справи, підтвердження поважності причин неявки в судове засідання в частині стану його здоров`я суду не надав, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно письмових пояснень, які надійшли до суду 10.11.2025 року, ОСОБА_1 свою вину за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав. Суть поданих заперечень зводиться до того, що ОСОБА_1 вказав на те, що потерпіла не проживає в будинку, який є місцем події, про що свідчить ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27.10.2025 року, оскільки його заява про розірвання шлюбу з потерпілою передано на розгляд за підсудністю до іншого суду, оскільки її адреса реєстрації місця проживання значиться АДРЕСА_2 . Стверджує, що підписи на протоколі не його, протокол складено 24.07.2025 року, а події відбувались 13.07.2025 року.

Крім того, надав суду на підтвердження того, що він утримував будинок самостійно, виписки по руху грошових коштів за останні 3 роки.

Зазначив, що 13.07.2025 року патруль поліції став свідком того, як ОСОБА_2 вивозила речі і гроші з будинку, які їй не належать. Він вирішив змінити замки, розраховуючи на перемовини. Однак, потерпіла з невідомою особою ОСОБА_3 увірвались на його приватну власність, здійснили напад на нього, в результаті сутички жінка на ім`я ОСОБА_3 застосувала до нього газовий балон, а після приїзду поліції застосувала цей засіб повторно до нього та працівника поліції. За результатом протиправних дій він виніс з будинку спортивну пневматичну гвинтівку і зробив попереджувальний постріл в бік у землю. На поміч до даної особи на ім`я ОСОБА_3 приїхав невідомий чоловік, який йому також погрожував.

Зауважив, що надані ОСОБА_2 документи на підтвердження позиції не мають відношення до нього. Вважає, що потерпіла штучно розпочинає провадження відносно нього, щоб створити інструмент тиску на нього з метою схилити його до прийняття ним таких рішень, що не відповідають його інтересам, на підтвердження чого надав роздруківку списку судових справ між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала подане нею раніше письмове клопотання, в якому виклала свою позицію щодо суті адміністративного правопорушення та зазначила: з ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з 1998 року. Почали разом за сумісні кошти будувати будинок у 2007 році. В 2008 році ОСОБА_1 втратив роботу і далі будівництвом повністю займалася вона. В 2012 році потерпіла перевезла ОСОБА_1 до будинку. ЇЇ чоловік не працює з 2008 року, гроші на утримання будинку та сім`ї вона надавала готівкою, ОСОБА_1 її грошима сплачував комунальні послуги, оскільки рахунки оформлені на нього.

З 2015 року потерпіла наполягає на оформленні права власності на будинок на них обох в рівних частках, ОСОБА_1 , відмовляється. Почалися сварки і тиск на потерпілу. ОСОБА_1 переховав з сейфу, до якого в неї був доступ в інший та присвоїв сумісні гроші 20000$ і 15000€, посилаючись що це їм на «чорний день». Коли їй нарахували податки за 10 років на нежитлові приміщення (підвал та гараж) які є їх спільним майном, потерпіла звернулась до чоловіка з проханням погасити податки за рахунок відкладених ними грошей і він відмовився, сказав «доходи мої, а податки твої». Чоловік почав лаяти її нецензурною лайкою та погрожувати вбивством. Сварки стосувались і що до її наполягань, щоб він почав працювати. Коли вона почала перевіряти дійсні витрати на комунальні послуги та утримання будинку з`ясувалося що ОСОБА_1 приписував трати і вимагав в неї забагато грошей (скріншоти переписки в додатку до пояснень). Далі він посилив тиск на неї і не дасть згоду на продаж нежитлових приміщень, які останній привів в занедбаний вид. ОСОБА_4 весь час тренувався стріляти з гвинтівки, вбивав сусідських котів та собак і закопував їх у лісі, він крутив шаблі та нагайки і потерпіла його боїться. Він проявляє приступи невмотивованої агресії. ОСОБА_1 робить життя потерпілої нестерпним і виживає її з будинку, отже вона вимушена просити притулку у подруг на моменти коли чоловік в агресивному стані.

Зараз ОСОБА_1 погрожує її закрити в будинку і спалити. Дзвонить з погрозами до матері потерпілої , чим довів її до серцевого нападу і вона потрапила до лікарні на 1 місяць.

ОСОБА_4 постійно вголос, щоб чула потерпіла завдає їй психічного болю: обговорює з друзями, розповідає що він вдарить її по голові молотком та викине в ліс. Вигадує що вона в нього щось вкрала і наносить шкоду її репутації. Він безпідставно 15 жовтня 2025 року викликав поліцію ніби вона йому погрожую ножем. Працівники поліції попередили його що якщо він ще раз так зробить то випишуть йому штраф або обмежать волю на 15 діб.

ОСОБА_1 постійно вигадує що він то поліцейський, то він снайпер, то юрист, то тренер, то він журналіст, то афганець, спецназівець, підробляє фальшиві позики та договори, не усвідомлює що треба платити податки, відмотує газовий лічильник. Каже що потерпіла потрапила на чужу територію (її будинок) і він її за це застрелить і йому нічого за це не буде. ОСОБА_1 трощить меблі в будинку (зламав стіл, стілець), не пустив ремонтну бригаду з очистки води. Виключив її зі списку осіб, що мають право знімати будинок з охорони, змінив замки в будинку. Погрожує що заселить в будинок невідомих осіб замість неї. І виставив їй рахунки за комунальні послуги в той період, коли вона не перебувала в будинку, оскільки він не пустив її додому. Потерпіла звернулась до лікаря психіатра м. Самар згідно з направлення домашнього лікаря ОСОБА_1 . І в ході пояснень що до його поведінки (вигадки про ніби вин юрист, спецназівець, поліцейський,тренер... , немотивована агресія, погрози вбивством, погрози спалення будинку, що вона «знаходиться на чужій території», постріли в людину) лікар зазначив що такі симптоми мають ознаки антисоціального психічного розладу особистості. Лікар призначив ліки, але ОСОБА_1 відмовляється їх приймати.

Будинок за адресою АДРЕСА_1 е це її єдине житло, і вона не може довічно просити притулку у друзів тому просить видати обмежувальний припис ОСОБА_1 і прибрати його з будинку строком на 6 місяців.

Також, згідно письмових пояснень долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 повідомила: що вона дійсно мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

13.07.2025 року вона приїхала додому за адресою: АДРЕСА_1 .

Підійшовши до калітки будинку вона виявила, що ключ не підходить та не можна відчинити двері. Взявши електронний ключ від воріт вона спробувала відчинити ворота, однак вони також не відчинились. Далі вона почула у дворі якийсь шум, після чого зателефонувала своєму чоловікові ОСОБА_1 на номер НОМЕР_1 та запитала чи він вдома, на що останній повідомив, що поїхав та чому вона не може потрапити додому він не знає. Додала, що будинок за документами належить чоловікові, однак придбаний спільно та це є її єдине житло.

На уточнюючі запитання суду повідомила, що 13.07.2025 року вона повернулася додому з відрядження. Однак задовго перед відрядженням виникло напруження у стосунках щодо здійснення сумісних розрахунків по об`єктам спільної власності між нею та ОСОБА_1 та щодо питання оформлення будинку, та оплати на утримання спільних об`єктів нежитлової нерухомості. Перед поверненням додому ОСОБА_1 написав їй повідомлення, що вона має переслати йому кошти у розмірі 10 000 гривень на утримання спільної власності. Однак через те, що у неї вже виникла недовіра до ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вона мала сумніви щодо недоброчесного формування рахунків з його боку та відповідних сум, які мали нею перераховуватись йому на картку, отже, вирішила відмовити йому. Як наслідок, ОСОБА_5 повідомив їй у смс повідомленні, що в будинок вона не потрапить. Також надіслав їй фото його заяви до охоронної агенції «Гуард», в якій повідомлялось про необхідність виключення її та її сина ОСОБА_6 зі списку користувачів. Щодо цього факту наявне провадження у іншого судді.

Як наслідок, повернувшись з відрядження, вона відразу не змогла потрапити на територію домоволодіння, викликала поліцію. Працівник поліції повідомив, що у даному випадку іншого способу, як фізично зрізати замок немає. Потім вона зі знайомою ОСОБА_3 поїхала в місто Самар шукати майстра, який допоможе відмикнути замки, однак згадала, що у неї є ключ від заднього двору зі сторони лісу. Так вона проникла на територію будинку. В сам будинок ОСОБА_1 її не впустив. В будинку двоє дверей. Одні скляні. При намаганні потрапити в будинок відбулася сутичка з побиттям її та ОСОБА_3 . Були погрози та стрільба з пневматичної гвинтівки з боку ОСОБА_1 . Зрештою вона потрапила у будинок,бо сказала, що розіб`є скляні двері. Після чого забрала деякі свої особисті речі. ОСОБА_1 було виписано терміновий заборонний припис як кривднику. Позицію ОСОБА_1 , що вона має інше житло, в якому зареєстрована у м. Дніпрі спростувала тим, що дійсно у АДРЕСА_2 має реєстрацію, але це квартира її матері, а вона там зареєстрована, оскільки це потрібно для обліку її як ФОП.

Суду потерпіла також пояснила, що вона не здійснювала оплату послуг щодо утримання будинку самостійно безпосередньо шляхом перерахування необхідних платежів на розрахункові рахунки відповідних організацій, оскільки раніше довіряла цю справу чоловіку, та й рахунки були відкриті на нього.

Чоловік є пенсіонер, вона є ФОП. Побутові витрати повинні здійснюватися сумісно, просила суд визнати ОСОБА_1 винуватим.

Представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Забродіна Г.О. підтримала позицію потерпілої, просила притягнути останнього до відповідальності.

Суд, заслухавши учасників провадження, дійшов такого висновку.

Суд дослідив письмові пояснення ОСОБА_1 , протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.07.2025 року, а також надані сторонами копії інших матеріалів на підтвердження їх позицій.

Докази потерпілої у вигляді спільних фотозображень, переписки з домашньою робітницею щодо прибирання домоволодіння, особистої переписки з ОСОБА_1 не мають жодного доказового значення, оскільки не містять фактичні дані щодо події, яка сталася 13.07.2025 року.

Вказане стосується і доказів наданих ОСОБА_1 , а саме виписки щодо руху коштів з банківського рахунку, оскільки надані письмові матеріали не містять фактичні дані щодо події, яка сталася 13.07.2025 року.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, подані сторонами матеріали, суд дійшов переконання, що ані протокол, ані долучений до матеріалів справи рапорт не містить вказівки на форму вини ( умисел/необережність) з боку особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та який саме наслідок настав внаслідок вчинення правопорушення (А САМЕ завдана чи ні шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого). Дані складові є обов`язковими для встановлення наявності або відсутності вини особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 13.07.2025 о 12.00 годині гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме не впускає дружину до території домоволодіння місця мешкання та змінив замки до вхідних дверей, чим унеможливлено було доступ до житла ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Рапортом поліцейського було виправлено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен перевірити, зокрема, правильність складання протоколу та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та питання, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За положеннями КУпАП особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначаються місце, час вчинення, виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення, правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення КУпАП, які передбачають відповідальність за дане правопорушення.

Так, частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За своєю правовою конструкцією адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням з матеріальним складом. Відтак, для об`єктивної сторони розглядуваного адміністративного правопорушення закон вимагає встановлення не тільки факту діяння, а й шкідливих наслідків, які полягають у завданні шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, наданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей того, які наслідки настали від протиправних дій ОСОБА_1 .

Відомості, які повідомлені потерпілою щодо її побоювань стосовно поведінки ОСОБА_1 , який періодично проявляє агресію, суд не може самостійно використовувати та додатково інкримінувати йому дані факти.

Суд позбавлений можливості самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол не містить зазначення всіх ознак, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, що є наслідком не розкриття самої суті адміністративного правопорушення.

Розкриття складу адміністративного правопорушення шляхом опису діяння (дій/бездіяльності),подій, наслідків, та вказівки на зв`язок між такими діями/ бездіяльністю та наявністю/відсутністю наслідків при викладенні суті адміністративного правопорушення є обов`язком органу, який складає протокол і дана функція не може бути перекладена на суд.

Згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Отже, економічне насильство в сім`ї передбачає усвідомлення кривдником того факту, що він протиправно посягає на майнові блага та цінності, на які постраждалий має передбачене законом право. Якщо «кривдник» вважає, що вчинює правомірні дії, спрямовані на захист належного йому майна, такий спір підлягає вирішенню в цивільно-правому порядку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Оскільки, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, отже, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення». У графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Дотримуючись справедливого балансу, суд, враховуючи думки як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , двічі повертав протокол про адміністративне правопорушення на дооформлення, оскільки даний протокол мав очевидні недоліки, при цьому суд не вдавався до процесуальний дій, які б мали наслідком відшукання стороною обвинувачення нових доказів.

Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого адміністративного правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель адміністративного правопорушення, вказівка на адміністративно-правові норми, порушення яких інкримінується особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, працівник поліції, викладаючи цей блок інформації, має виходити з адміністративно-правової концепції розуміння складу адміністративного правопорушення. Тобто наведені фактичні дані в сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу адміністративного правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В даному випадку, перед судом не доведено, що дії ОСОБА_1 мали ознаки економічного насильства як однієї з форм домашнього насильства, оскільки не розкрито ані форму вини, ані наслідки такого правопорушення.

Також, суд не зміг перевірити доводи потерпілої щодо того, що ОСОБА_1 до події 13.07.2025 року, як зазначила ОСОБА_2 погрожував їй не впустити в будинок через відмову перерахувати йому 10 000 гривень, оскільки доказів цьому, окрім показань потерпілої суду не надано.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не доведена.

Суд зазначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи. Суд зауважує, що не має права самостійно збирати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи та керуючись статтями 247, 251, 252 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої її винесено до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.О.Ігольнікова