Провадження № 3/638/5710/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Двойних А.С.,

прокурора Кіншакової Н.,

правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в м.Харкові об`єднані матеріали, що надійшли з 7-го управління Департаменту стратегічних Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Чеської Республіки м. Прага, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23.09.2004 року Орджонікідзевським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, головний державний інспектор відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення ГУ ДПС у Харківській області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , яку 31.05.2023 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Харківській області (далі Головне управління), будучи відповідно до п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 17.08.2025 о 13.46, подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік (далі щорічна декларація за 2023 рік), чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , яку 31.05.2023 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Харківській області (далі Головне управління), будучи відповідно до п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 17.08.2025 о 13.28, подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2023 по 31.05.2023, (при звільненні) (далі декларація при звільненні), чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному адміністративному правопорушенні визнала повністю.

Прокурор в судовому засіданні підтримала протокол, просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу наступного висновку.

Статтею 1 Закону № 1700-VIІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №1700-VII, за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами матеріального права. Тобто, об`єктом виступають конкретні норми, приписи, законні вимоги, заборони. Це означає, що форми, в яких проявляється конкретний об`єкт, можуть бути різними.

За змістом статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх

передбачити.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1

статті 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків,

водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним

діяння (дії або бездіяльності).

Відповідно до п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII державні службовці, посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Пунктом 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, встановлено, що Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Згідно з п. 1 Положення про Головне управління ДПС у Харківській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643, Головне управління ДПС у Харківській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Згідно з р. 3 Посадової інструкції державного службовця основними посадовими обов`язками головного державного інспектора є виконання завдань і функцій, покладених на відділ, плану роботи управління та плану роботи ГУ ДПС з питань, що стосуються роботи відділу, участь у судових справах та судових процесах у порядку само представництва, надання правової допомоги структурним підрозділам ГУ та консультацій з правових питань працівникам структурних підрозділів ГУ ДПС.

Відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 6, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про державну службу» державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців. Встановлюються такі категорії посад державної служби: категорія "В" інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б". Особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, з дня призначення на посаду.

Наказом виконувача обов`язків начальника Головного управління від 09.05.2023 № 632-о ОСОБА_1 з 11.05.2023 призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління.

Вказана посада віднесена до категорії «В» посад державної служби.

ОСОБА_2 23.05.2008 склала Присягу державного службовця.

Згідно з відомостями Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб після реєстрації 13.02.2015 шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_4 змінила своє прізвище на ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, посадовою та службовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Наказом виконувача обов`язків начальника Головного управління від 30.05.2023 № 701-о ОСОБА_1 31.05.2023 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приміткою до ст. 1726 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Так, ОСОБА_1 , яку 31.05.2023 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління, 17.08.2025 о 13.46 подала щорічну декларацію за 2023 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Покликання на вказану декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/b0936985-672b-4e03-99b2-d458da2c0436.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2023 рік (яку відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII повинна була подати до 01.04.2024) подала 17.08.2025, тобто несвоєчасно.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, посадовою та службовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Наказом виконувача обов`язків начальника Головного управління від 30.05.2023 № 701-о ОСОБА_1 31.05.2023 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління.

Упродовж 30 днів з дня припинення вказаної діяльності вона знову діяльність, яка уповноважує на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не продовжувала та не розпочала.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приміткою до ст. 1726 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 20.09.2023 № 3384-IX) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 2 ч. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.

Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.

Зокрема, згідно з п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Так, ОСОБА_1 , яку 31.05.2023 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з документальних перевірок управління правового забезпечення Головного управління, 17.08.2025 о 13.28 подала декларацію при звільненні шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Покликання на вказану декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/494dbc49-188c-4e33-93ab-cb0966d787da.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 декларацію при звільненні (яку відповідно до п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII повинна була подати не пізніше 31.01.2024) подала 17.08.2025, тобто несвоєчасно.

Відповідно до ст.ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, обставини вчинення нею вказаних правопорушень підтверджуються протоколами №631 та №630 від 07.10.2025 року про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП; копіями Наказів від 09.05.2023 №632-0, 30.05.2023 №701-0, посадовою інструкцією державного службовця від 22.11.2022 року; особовою карткою державного службоця; копією трудової книжки ОСОБА_1 ; копією декларації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Таким чином, проаналізовані докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 під час розгляду даного матеріалу судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання корупції», керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 40-1, 1726, 221, 247, 252, 283284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до положень ст.ст.307308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Головуючий: суддя