ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19865/25

Провадження № 33/820/643/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Возняк А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Возняк А.Г., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору

За постановою суду 05 липня 2025 року о 19 год. 01 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Озерній, 4А, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mazda CX5» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) та від проходження огляду у вставленому законом порядку на стан сп`яніння відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім цього, 05 липня 2025 року о 19 год. 01 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Озерній, 4А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda CX5» д.н.з., НОМЕР_2 , на порушення п.п. 2.3.б, 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, та здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Постановою суду від 27.08.2025 справу № 686/19865/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та справу № 686/19867/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП об`єднано в одне провадження для їх спільного розгляду.

Об`єднаній справі наданий № 686/19865/25 (провадження №3/686/5757/25)..

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Возняк А.Г., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, та прийняти нову, якою закрити, в цій частині, провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказує, що при ухваленні постанови суд порушив принцип об`єктивності і повного з`ясування справи, в частині дослідження доказів та надання їм належної оцінки. Разом з тим, суд першої інстанції покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо тверезості ОСОБА_1 , під час їхнього прибуття та гостювання у ОСОБА_1 , відкидає як неспроможні спростувати установлені обставини, оскільки вони як не підтверджують, так і не спростовують того, що ОСОБА_1 , до їх прибуття, вчинила дтп та лише після цього вживала разом із ними алкогольні напої. Крім цього свідки не змогли повідомити точного чи приблизного часу їх прибуття та перебування у ОСОБА_1 та зазначили, що покинули її помешкання, під час конфлікту із власником транспортного засобу та його родиною щодо вчиненої нею дорожньо-транспортної пригоди, до прибуття працівників поліції, що фактично узгоджується із зафіксованими на долучених відеозаписах відомостями, входить у проміжок часу між вчиненням дтп, та відповідно керуванням ОСОБА_1 автомобілем, спілкуванням ОСОБА_1 із власником транспортного засобу «BMW ХЗ» д.н.з. НОМЕР_3 та подальшим прибуттям працівників поліції. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано обґрунтованої оцінки доказам, та не взято до уваги проміжок часу між дорожньо - транспортною пригодою та прибуттям працівників поліції, оскільки суд тільки зазначив про конфлікт між ОСОБА_1 та родиною власника транспортного засобу. Також сторона захисту стверджує, що працівниками поліції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а судом першої інстанції помилково визнано її виною у цьому правопорушенні.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та її захисника Возняк А.Г. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В апеляційній скарзі захисник Возняк А.Г. притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП не оскаржує, а тому фактичні обставини вчинення нею цього адміністративного правопорушення суддею не перевіряється.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності її вини, зазначених вимог закону дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №382498 від 05 липня 2025 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05.07.2025, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася;

- відеозаписів, переглянутих Хмельницьким міськрайонним судом, на яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, з яких видно зафіксований на портативний відеореєстратор поліцейського, під час огляду відео з камер відеоспостереження, момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , під час якого були присутні власник транспортного засобу, його родичі, які звертали увагу поліцейських на стан ОСОБА_1 , вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди з ознаками алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 реагувала, висловлюючись ненормативною лексикою, у тому числі і до працівників поліції.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції принципу об`єктивності та повного з`ясування обставин справи є безпідставними. Судом першої інстанції належним чином досліджено всі докази у їх сукупності та надано їм належну правову оцінку відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були оцінені судом першої інстанції з урахуванням їх узгодженості з іншими доказами у справі. При цьому суд обґрунтовано дійшов висновку, що наведені свідками відомості не спростовують установлених фактичних обставин, зокрема, свідки не змогли повідомити точний чи навіть орієнтовний час свого прибуття до помешкання ОСОБА_1 , що унеможливлює встановлення моменту, коли саме вони перебували з нею та чи відбувалося керування транспортним засобом до або після спільного вживання алкогольних напоїв.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази, діяв у межах своїх повноважень, забезпечив об`єктивний та всебічний розгляд справи, а доводи апелянта зводяться лише до незгоди з належною оцінкою доказів, наданою судом, що не може бути підставою для скасування постанови.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки позиції сторони захисту щодо проміжку часу між дорожньо-транспортною пригодою та прибуттям працівників поліції, є необґрунтованими.

Із тексту постанови суду першої інстанції вбачається, що зазначене питання було предметом дослідження, суд першої інстанції правильно встановив часову послідовність подій, на підставі долученого відеозапису, пояснень учасників події та письмових матеріалів справи. Зокрема, у постанові відображено, що конфлікт між ОСОБА_1 та власником транспортного засобу, який виник після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, мав місце саме до прибуття працівників поліції з приводу врегулювання ситуації щодо відшкодування шкоди, на що ОСОБА_1 бурхливо відреагувала та підтвердила, що якщо пропонована нею сума відшкодування їх не влаштовує, то нехай звертаються в поліцію, до суду чи будь-куди.

Крім того, із дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначала, що перепарковувала транспортний засіб, наголошуючи, що це не дтп, що вона лише легенько зачепила автомобіль «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_3 та вона сама розбереться з власником транспортного засобу, не заперечуючи будь-яких обставин.

Таким чином, суд фактично врахував доводи сторони захисту щодо проміжку часу, однак обґрунтовано відкинув їх як такі, що не спростовують встановленого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння. Зазначене підтверджується узгодженістю показів учасників події з відеоматеріалами та іншими доказами у справі.

Отже, твердження апелянта про відсутність оцінки з боку суду першої інстанції доказів і доводів сторони захисту не відповідає дійсності, оскільки судом наведено достатні мотиви для відхилення позиції захисту, а висновки суду є обгрунтованим, послідовними та ґрунтуються на досліджених доказах.

Як убачається із відеозапису, наявного у матеріалах справи, працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував її пройти огляд на визначення такого стану за допомогою спеціального технічного засобу, однак, ОСОБА_1 , на пропозиції працівника поліції, про проходження огляду, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, відмовилася.

Отже, така поведінка водія свідчила саме про намагання ухилитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а тому працівники поліції правильно розцінили її дії, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з цим, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 що її відмова від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована і щодо неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та розпочав його складання.

Відомості, викладені у протоколі повністю узгоджуються із доданими до нього доказами, а тому підстав сумніватись у їх достовірності па апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта про відсутність належних доказів ознак стану сп`яніння є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у даному випадку суд першої інстанції обґрунтовано визнав винуватість ОСОБА_1 , враховуючи сукупність взаємопов`язаних доказів.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів, на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.

Отже, з урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності, достовірності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому її адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необхідним для її виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и л а :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Возняк А.Г. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.