Провадження 3/522/7552/25
ПОСТАНОВА

11.11.2025 суддя Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2025 серії ЕПР1 № 450004 10.09.2025 о 23:00, в м. Одеса, Фонтанська дорога, 20, водій ОСОБА_1 керувала т/з BENTLEY BENTAYGA, з д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager та у закладі охорони здоров`я відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення згідно з якими дійсно 10.09.2025 у нічний час, вона керувала належним їй автомобілем марки BENTLEY та була зупинена працівниками поліції. В день події алкогольні напої вона не вживала та керувала автомобілем у тверезому стані. Причину зупинки поліцейські їй не пояснили. Лише через значний проміжок часу, на її запитання, співробітник поліції відповів, що причиною зупинки стало, нібито, відсутність полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності водія на транспортний засіб, яким вона керувала. Під час спілкування поліцейський не вказував на будь-які інші порушення ПДР допущені нею та не висловлював підозр, що вона перебуває у стані сп`яніння. Разом з цим, з незрозумілих причин, поліцейський почав пропонувати провести огляд багажного відділення її автомобіля. Розуміючи, що дії поліцейського носять не зовсім правомірний характер, проте будучи впевненою, що в її автомобілі відсутні жодні заборонені предмети або речовин, та з метою запобігання конфліктній ситуації, вона дозволила оглянути автомобіль. Після того, як поліцейський оглянув транспортний засіб та не виявив нічого забороненого, він несподівано почав стверджувати, що відчуває запах алкоголю з салону автомобіля. ОСОБА_1 повідомила, що запах алкоголю може відчуватися з салону автомобіля, у якому перебуває її донька, яка вживала алкоголь, проте поліцейський не звернув уваги на це та почав вимагати, щоб ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння. Оцінивши послідовність дії поліцейського, у неї виникли серйозні сумніви з точки зору його неупередженості по відношенню до неї та взагалі у відповідності дій поліцейського вимогам законодавства, а тому вона відмовилась від огляду на стан сп`яніння. Після цього поліцейський склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, вона підписала документи отримала його копію, сіла в автомобіль та поїхала з місця події. ОСОБА_1 вважала, що дії поліцейського, в частині огляду її автомобіля та вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не відповідали вимогам законодавства та порушили її права на недоторканість та особисту свободу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положеннями ч. ч. 1,2 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі-Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І цієї Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення письмове направлення ОСОБА_1 на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я за встановленою формою від 10.09.2025 з відміткою «не проводився, відмовився»; відеозаписи події з автомобільного відеореєстратора та портативних відеореєстраторів поліцейських №№ 474166, 765367; довідки уповноваженої особи УПП в Одеській області, згідно з якими за даними ІКС ІПНП станом на 10.09.2025 ОСОБА_1 протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП та отримувала посвідчення водія.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з положеннями ч. ч. 2,4,5 ст. 29 Закону обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 34 Закону поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу: 1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб;

Частиною 1 ст. 35 Закону визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно з п. 5 розділу ІІ, п. п. 1, 2 розділу ІII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 (далі Інструкція № 1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до п 5. Розділу І Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 (далі- Правила №1179) поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності. взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з положеннями п. 1 розділу ІІ Правил № 1179 серед іншого поліцейський повинен поводитися стримано контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

В ході дослідження доданих доказів встановлено, що пояснення ОСОБА_1 , знайшли своє часткове підтвердження, а поліцейськими не було забезпечено у повній мірі додержання зазначених вище вимог законодавства та нормативно-правових актів.

Так, в ході перегляду відеозапису з відеореєстратора з службового автомобіля поліцейських, дійсно встановлено рух та зупинку у темну пору доби автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , проте датований зазначений відеозапис 01.01.2021, час початку події 05:53:39.

Також, дослідженням доданих відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських №№ 474166, 765367 (далі також ПВР) встановлено, що виконання службових обов`язків поліцейськими, під час події за участі ОСОБА_1 , зафіксована не з початку, що не відповідає вимогам п. 5 розділу ІІ Інструкція № 1026.

При цьому, слід зазначити, що хоча ОСОБА_1 не заперечувала факту керування зазначеним автомобілем 10.09.2025, у нічний час, проте достеменно визначити час зупинки транспортного засобу під керуванням останньої, виходячи з доданих доказів не вбачається за можливе.

Також з доданих матеріалів не можна достеменно встановити, що стало причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . З зафіксованого на відеозаписах ПВР спілкуванням поліцейського з ОСОБА_1 та пояснень останньою у судовому засіданні, можна лише припустити, що причиною зупинки послугувала відсутність чинного страхового полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Далі на відеозаписах ПВР видно, як поліцейським проводить поверхневу перевірку (огляд) багажного відділення її автомобіля ОСОБА_1 . При цьому, що саме стало підставою для застосування вказаного превентивного заходу збоку поліцейського, з урахуванням вимог ч. ч. 1,2 ст. 34 Закону - не зрозуміло, та чи був зазначений поліцейський захід необхідним та пропорційним, з урахуванням положень ч. ч. 4,5 ст. 29 Закону, зважаючи на те, що поліцейський не вказував на будь-які інші порушення законодавства збоку ОСОБА_1 та наявність у неї ознак сп`яніння.

Також із зазначених відеозаписів встановлено, що лише після огляду автомобіля, в ході якого не було виявлено заборонених до вільного обігу предметів або речовин, поліцейський повідомив про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини роту. Слід зазначити, що на відеозаписах не зафіксовано проведення жодних дій поліцейським для перевірки та підтвердження зазначеної обставини.

Крім того, в ході перегляду відеозаписів з ПВР встановлено, що поведінка ОСОБА_1 відповідає обстановці, порушення мови у останньої не спостерігається, також не видно порушення координації рухів або тремтіння пальців рук, твердження про що, міститься у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також на відеозаписі з ПВР № 765367 видно, як після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , у присутності поліцейських, сідає у свій автомобіль на місце водія та, керуючи транспортним засобом, залишає місце події (час близько 23:49). При цьому, чому ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом поліцейськими, згідно з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП, за наявності у неї дійсно ознак алкогольного сп`яніння не зрозуміло.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оцінюючи досліджені докази, у відповідності до положень ч.1 ст. 252 КУпАП, приходжу до висновку, що під час події за участі ОСОБА_1 , дії поліцейських не у повній мірі відповідали вимогами зазначених вище норм законодавства та відомчих нормативно-правових актів.

При цьому, з урахуванням наявності зазначених вище сумнівів, стверджувати про законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що у останньої дійсно мались ознаки алкогольного сп`яніння та відповідно вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння були законними неможливо.

Також, з урахуванням викладених вище обставин, приходжу до висновку, що у ОСОБА_1 дійсно могло обґрунтовано скластися враження про певну упередженість працівників поліції по відношенню до неї та протиправність вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з чим остання і відмовилась від проходження огляду.

У своєму рішенні від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а Верховний Суд зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За даних обставин, приходжу до висновку, про відсутність достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,10,130, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя К.В. Іоніді