Справа №504/373/25
Провадження №3/504/433/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 05.03.2002р. Центром ДАІ 5101,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025р. інспектором 2 взводу 8 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Сергієнко В.І. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №219627, згідно якого 13.01.2025р. о 02:53 год. за адресою: Одеська область Одеський район а/д «Одеса-Мелітополь» М-14, 20 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Doblo» н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначені судові засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Його інтереси при розгляді справи в судовому засіданні, представляв адвокат Кравчун Д.В.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності, але за участі захисника-адвоката Кравчуна Д.В. не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник-адвокат Кравчун Д.В. в судових засіданнях просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу правопорушення, чи у разі визнання ОСОБА_1 винним застосувати за аналогією закону Кримінального Кодексу України і не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що факт керування ОСОБА_1 відсутній, докази на підтвердження даного факту матеріали справи не містять. Згідно відеозапису подій, який долучено до матеріалів справи, вбачається явно упереджене, прямо суб`єктивне ставлення до ОСОБА_1 від співробітника поліції. Крім того, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 на посаді командир-старший офіцер на батареї самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тобто виконував обов`язки військової служби. Вказані обставини дають підстави вважати, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведений не уповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП, а отже вважається недійсним. В матеріалах справи містяться відеозаписи, які отримані в порушення Інструкції, а саме, відеозйомка на боді камери співробітників поліції велась не безперервно, з явним коригуванням відеозапису. Одночасно в порушення вище зазначеної інструкції, співробітник поліції використовував особистий мобільний телефон, що заборонено інструкцією 1026. В матеріалах справи наявні 2 відеозаписи подій, однак 1 з них, записаний на особистий мобільний телефон співробітника поліції, що заборонено законом, також на цьому відеозаписі відсутня дата та час фіксації, 2 відеозапис з боді камери співробітника поліції 474901, з явним коригуванням відеозапису, нарізанням на частини та склейкою хронології відеозапису. Тобто наявний в матеріалах відеозапис отриманий в порушення вищевказаної інструкції, жодним чином не відображає фактичних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, відеозапис який наявний в матеріалах справи як доказ є недопустимим та не достовірним.

Водночас, адвокат Кравчун Д.В. зазначив, що в разі якщо суд дійде до висновку про винуватість, то позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами фактично паралізує не тільки його особисту військову службу , але значно послабить здійснення обороноздатності його підрозділу, оскільки він буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки та бойові розпорядження на лінії бойового зіткнення. За таких обставин, з урахуванням висновків, зазначених Конституційним Судом України, також враховуючи довідку військової частини НОМЕР_3 захисник просить суд застосувати аналогію закону, а саме ст. 69 КК України щодо ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 (особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення) пояснив, що точної дати не пам`ятає, він ніс службу на блокпосту, приблизно о 03 год. ночі, тобто під час комендантської години, напарник намагався зупинити автомобіль, який рухався через блокпост, однак водій не зупинився. Тому вони сіли у службовий автомобіль та поїхали наздоганяти даний автомобіль із увімкнутими проблисковими маячками. Коли їм вдалося зупинити автомобіль, водій повідомив, що проїжджаючи блокпост, йому здалося, що йому «маякнули» ліхтариком, чим дозволили їхати далі. Під час спілкування з`ясувалося, що водій ОСОБА_1 є військовослужбовцем, при цьому він мав ознаки сп`яніння. Йому було запропоновано продути прилад «Драгер», на що він відмовився. Проїхати на огляд в лікарню він також відмовився, тому ним було складено протокол про адміністративне правопорушення. Співробітників ВСП вони не викликали. Загалом ОСОБА_1 поводив себе некоректно, закривав двері, тому вони викликали ще один патруль. Момент зупинки він фіксував на свій телефон, оскільки камера у нього в машині була відсутня. Боді камера при спілкуванні із водієм була включена весь час. Щодо відеозапису, який було направлено до суду разом із протоколом, він нічого сказати не може, адже перенесенням відеозаписів на відповідні носії, які направляються до суду разом з протоколом, займаються відповідні спеціалісти, він особисто відеозапис не монтував.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №219627 від 13.01.2025р.;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою «відмовився»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з відміткою «відмовився»;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В судовому засіданні захисник-адвокат Кравчун Д.В. просив визнати відеозапис недопустимим та не достовірним доказам та не приймати його при ухваленні судового рішення по справі. Свою позицію обґрунтував тим, що і матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться відеозаписи, які отримані в порушення Інструкції, а саме, відеозйомка на бодікамери співробітників поліції велась не безперервно, з явним коригуванням відеозапису, співробітник поліції використовував особистий мобільний телефон, що заборонено, а відеозапис з боді камери співробітника поліції з явним коригуванням відеозапису, нарізанням на частини та склейкою хронології відеозапису.

Дійсно, в судовому засіданні під час здійснення спроби перегляду відеозапису, долученого до протоколу, встановлено неналежну якість відтворення відеофайлу (зображення гальмує, відтворюється частково інше відео).

З метою повного та об`єктивного дослідження обставин справи, зокрема відеозапису події, судом було направлено лист про забезпечення явки (особистої присутності) спеціаліста - співробітника УПП в Одеській області, відповідального за здійснення перенесення відеозаписів з боді-камер поліцейських на відповідні носії, які долучаються до матеріалів справи.

Разом із тим, на зазначений лист начальником УПП в Одеській області було скеровано відповідь про неможливість направлення спеціаліста до суду через посилений режим служби, однак з метою повного дослідження справи, повторно було надіслано DVD-носій з відеозаписами стосовно вказаного протоколу.

Під час дослідження даного DVD-носія із відеофайлами, було встановлено, що дійсно, один із файлів (момент коли автомобіль наздоганяли) зафіксовано на особистий мобільний телефон співробітника поліції, разом із тим, на думку суду, вказана обставина за сукупності інших доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не впливає на ступінь доведеності його вини. Інше відео (файл), зафіксоване на боді-камеру є належної якості і цілком відображає адміністративну процедуру.

Твердження адвоката Кравчуна Д.В. про те, що на наявному в матеріалах справи відеозапису не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не відповідає дійсності, оскільки відеозапис містить момент фіксування того, як поліцейські наздоганяють автомобіль, а після його зупинки виявляють те, що за його кермом перебуває ОСОБА_1 .

Як вбачається з відеозапису, на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 чітко відмовився.

При цьому на відеозаписі не зафіксоване те, що ОСОБА_1 просив викликати співробітників ВСП на місце події. В будь-якому разі співробітники ВСП не мають повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП, адже це є компетенція поліції.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами НОМЕР_1 , видане 05.03.2002р. Центром ДАІ 5101, що підтверджено довідкою з бази ІКС ІПНП «Адмінпрактика», отже суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування.

Стосовно клопотання захисника адвоката Кравчуна Д.В. щодо ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає для водіїв лише адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, ані військовий стан, а ні будь-які інші обставини не можуть слугувати виправданням для відступу від вимог КУпАП щодо безальтернативного позбавлення права керування водіїв.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан