ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/504/25 Номер провадження 33/814/813/25Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л. М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коршенка Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 04 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, і з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

За постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 27 квітня 2025 року о 18 годині 40 хвилин по вул. Пушкіна в сел. Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл., керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості й безпечного інтервалу, не врахував дорожньої обстановки та, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на деревину. Унаслідок наїзду автомобіль отримав механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

27 квітня 2025 року о 18 годині 42 хвилини по вказаній вище вулиці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , вчинив ДТП, а саме здійснив наїзд на деревину, після чого в порушення вимог п.2.10 «а» ПДР України залишив місце пригоди.

Також за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставилось у вину те, що він 27 квітня 2025 року о 18 годині 40 хвилин по вул. Пушкіна в сел. Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» керував автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння до вчинення ДТП, а в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, однак суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення та не може самостійно змінювати фабулу правопорушення, викладеного в протоколі, а тому в діях ОСОБА_1 є відсутнім склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 04 липня 2025 року в частині притягення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо нього ( ОСОБА_1 ) за ст.ст.124, 122-4 КУпАП складені безпідставно, оскільки: він керував належним йому автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , виїзд на узбіччя з подальшим зіткненням із деревом відбулися у зв`язку із несправністю щеплення транспортного засобу та від зазначеної події не було травмовано його чи інших людей, не завдано іншим особам майнової шкоди, будь-яких претензій майнового чи іншого характеру до нього чи страховика не заявлено, що свідчить про відсутність факту ДТП; зазначену вище подію він, ураховуючи свій досвід водія та знання ПДР України, не розцінював як ДТП, відповідно будь-якого умислу на залишення місця зіткнення не мав. Також апелянт посилається на те, що місцевий суд наклав на нього суворе й непропорційне стягнення, залишивши поза увагою, що він раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, здійснює догляд за непрацездатною матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, допомагає брату, який також є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Коршенка Ю.О., на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Постанова місцевого в частині закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в апеляційному порядку не оскаржується, а тому в зазначеній частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Доводи апелянта про відсутність у його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, є обґрунтованими.

За змістом ст.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

У ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Цих вимог місцевим судом не дотримано.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість й усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу ж ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених у ст.255 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, і суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначену в протоколі фабулу правопорушення, наводячи факти й обставини, що не ставились у вину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №313505 та серії ЕПР1 №313536 ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 27 квітня 2025 року о 18 годині 40 хвилин по вул. Пушкіна в сел. Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл., керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості й безпечного інтервалу, не врахував дорожньої обстановки та, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на деревину. Унаслідок наїзду автомобіль отримав механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

27 квітня 2025 року о 18 годині 42 хвилини по вказаній вище вулиці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , вчинив ДТП, а саме здійснив наїзд на деревину, після чого в порушення вимог п.2.10 «а» ПДР України залишив місце пригоди (а.с.16, 33).

За результатами судового розгляду місцевий суд визнав доведеними наведені вище обставини правопорушень.

Однак суд першої інстанції, приймаючи постанову в частині накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , не з`ясував і не перевірив усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

З матеріалів справи, в тому числі з указаних вище протоколів убачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості й безпечного інтервалу, не врахував дорожньої обстановки та, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на деревину, внаслідок чого виключно керований ним автомобіль отримав механічні пошкодження, і затим ОСОБА_1 залишив місце, де відбулося зіткнення з деревиною.

Разом з цим, зазначений вище автомобіль «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , зокрема, станом на момент зазначених у протоколах обставин (27 квітня 2025 року) належав ОСОБА_1 , який ним і керував, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №313505, серії ЕПР1 №313536, схемою місця події від 04 липня 2025 року й даними свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу (а.с.16, 19, 33).

За змістом протоколів ОСОБА_1 ставляться у вину наслідки лише у тільки отримання механічних пошкоджень транспортним засобом, яким він керував. У схемі події від 27 квітня 2025 року також зафіксовано те, що внаслідок події спричинено механічні пошкодження виключно керованому ОСОБА_1 автомобілем. Про спричинення пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а також і шкоди здоров`ю людини в протоколах та схемі місця події не йдеться.

За змістом ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За диспозицією ст.124 КУпАП визначено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Цією конструкцією законодавець передбачив настання негативних наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до п.1.10 ПДР України дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Із аналізу наведених вище норм закону вбачається, що збитки в розумінні п.1.10 ПДР України - це втрати особи, цивільні права якої були порушені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За наслідками події, зазаначеної в протоколах про адміністративні правопорушення, цивільні права ОСОБА_1 не були порушені, оскільки заподіяння шкоди сталося з його вини та виключно йому.

Інших осіб, яким у результаті ДТП були би завдані збитки чи шкоду здоров`ю, немає.

Ураховуючи відсутність відповідно до матеріалів провадження факту пошкодження інших транспортних засобів та іншого майна в розумінні ст.124 КУпАП, окрім автомобіля «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та який ОСОБА_1 й належить, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та, як наслідок, немає і похідного від нього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки є відсутнім факт ДТП у розумінні п.1.10 ПДР України.

Таким чином, місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, ст.124 КУпАП.

Тому оскаржувану постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП і стягнення з нього судового збору належить скасувати, закрити провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП і виключити з постанови місцевого суду рішення про стягнення з ОСОБА_1 судового збору. У зв`язку з цим і задоволенням апеляційної скарги, інші доводи апелянта не аналізуються.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 04 липня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП і стягнення з нього судового збору скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Виключити з постанови місцевого суду рішення про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун