КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4979/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: адвоката Гусаревича Сергія Миколайовича , адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича, потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 - адвоката Гусаревича Сергія Миколайовича на постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником відділу акціонерного товариства «Київмедпрепарат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 28 червня 2025 року о 20:03 год в м. Києві по пр. Європейського Союзу, 47, ТРЦ «Ретровіль» (прилегла територія), керуючи транспортним засобом «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті рівнозначних доріг на нерегульованому перехресті, він не надав переваги в русі іншому транспортному засобу, який рухався праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення з мотоциклом «Rider Sport 250» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив п. 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 20 серпня 2025 року захисник ОСОБА_3 - адвокат Гусаревич С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник вказує, що оскаржувана постанова була виготовлена та відправлена до ЄДРСР 15 серпня 2025 року, після чого 19 серпня 2025 року адвокат ознайомився із матеріалами справи та отримав копію постанови в приміщенні Подільського районного суду м. Києва.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що зазначена постанова прийнята судом першої інстанції з грубими порушеннями норм процесуального права, конвенційних та конституційних прав особи на справедливий суд та доступ до правосуддя, неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необґрунтованою, винесеною у поза процесуальний спосіб, а відтак підлягає скасуванню.

Вказує, що на 22 липня 2025 року о 09 год 30 хв. було призначено судове засідання у даній справі. По прибуттю в приміщення суду до кабінету судді Петрова Д.В. разом із ОСОБА_3 та проінформувавши помічника судді про явку, від останнього стало відомо, що судове засідання відкладається через зайнятість судді в іншому провадженні.

15 серпня 2025 року відповідно до моніторингу ЄДРСР захиснику стало відомо, що в реєстрі наявна постанова від 22 липня 2025 року, винесена суддею Петровим Д.В. начебто за результатами розгляду справи. Про винесення вказаної постанови сторона захисту повідомлена не була та судових засідань по цій справі не було, а тому ОСОБА_3 був позбавлений права на доступ до правосуддя та справедливий суд, оскільки прибувши до суду 22 липня 2025 року, не мав можливості приймати участь в судових засіданнях.

Захисник стверджує, що оскаржувана постанова містить недостовірні відомості та фактичні дані, а саме:

- щодо того, що ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання, що фактично спростовується обставинами справи та журналом обліку відвідувачів Подільського районного суду м. Києва, де 22 липня 2025 року о 09:00 год. зафіксовано явку і прохід водія ОСОБА_3 та захисника Гусаревича С.М. в судове засідання до судді Петрова Д.В.;

- в постанові суду зазначено про стягнення судового збору в розмірі 605,00 грн з іншої невстановленої особи - громадянина ОСОБА_4 , що фактично не відповідає матеріалам справи;

- також в постанові вказано про пом`якшуючі обставини у вигляді визнання вини ОСОБА_3 , що не відповідає дійсності та спростовується клопотанням про невизнання та закриття провадження за відсутності події і складу правопорушення, про що зазначено в самій постанові.

- згідно постанови вказано «враховуючи особу та її майновий стан», що фактично є недостовірною інформацією, оскільки особу ОСОБА_3 суд не встановлював, майновий стан не досліджував. Суд взагалі не бачив жодного разу водія ОСОБА_3 , оскілки судове засідання не було проведене;

По суті правопорушення захисник зазначає, що в протоколі від 28 червня 2025 року працівниками поліції вказано, що ДТП трапилося на виїзді з прилеглої території, тобто фактично сам зміст протоколу суперечить викладеним в ньому фактичним обставинам, оскільки пункт 16.12 ПДР України в даному випадку не може бути порушеним при виїзді мотоциклу з прилеглої території, оскільки виїзд із прилеглої території згідно п. 1.10 ПДР не являється перехрестям доріг.

Тобто, фактично навіть зміст і формулювання протоколу вказує на подію, яка трапилась в межах прилеглої території, а не на перехресті рівнозначних доріг і фактично спростовує факт порушення водієм ОСОБА_3 п. 16.12 ПДР України.

Вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце саме на виїзді мотоциклу з прилеглої території ТРЦ «Ретровіль», при цьому в`їзд і виїзд на яку обмежений дорожнім знаком 3.2 ПДР «Рух механічним транспортним засобам заборонений» (позначка № 7 на схемі до протоколу та зафіксований фотознімками з місця ДТП). Тобто, водій мотоциклу взагалі не мала права рухатися вказаною ділянкою, оскільки в`їзд і виїзд в технічну зону ТРЦ з двох сторін обмежений вказаними дорожніми знаками.

Дана подія регламентується іншими пунктами ПДР України, а саме для водія ОСОБА_3 (в разі порушення) п. 10.11 ПДР України, а для водія мотоциклу п. 10.2 ПДР України, згідно з яким «виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає».

Дані обставини суд взагалі не аналізував, не вивчав і не приймав до уваги при виготовленні вказаної постанови від 22 липня 2025 року.

Всі матеріали в сукупності та долучені докази свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які виразилися в порушенні водієм ОСОБА_3 п. 16.12 ПДР України, який регламентує зовсім інший порядок дій водіїв в зовсім іншій дорожній ситуації при регулюванні руху на інших ділянках дороги (рівнозначних перехрестях), що відрізняється від події, яка сталася і викладена в протоколі.

Окрім того, відповідно до план-схеми до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ширина виїзду з прилеглої території (звідки виїжджав мотоцикл) становить 6.85 м, а місце зіткнення знаходиться на відстані 0.9 м від правого краю виїзду (закінчення межі).

Тобто, дана обставина вказує на те, що автомобіль марки «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_1 , вже майже завершив проїзд крайньої межі виїзду з прилеглої території і взагалі передньою частиною його проїхав, перебуваючи поза межами виїзду, а мотоцикл контактував із задньою правою боковою частиною автомобіля, який завершував проїзд межі даного виїзду.

Фактично водій не мав змоги реагувати на появу мотоцикліста і попередити дане ДТП, оскільки мотоцикл допустив зіткнення із автомобілем вже після проїзду останнім межі виїзду з прилеглої території. Водій не мав технічної можливості ані бачити наближення мотоциклу позаду нього, ані реагувати на дане наближення своїми односторонніми діями, оскільки навіть зупинка автомобіля не виключала зіткнення мотоцикла із боковою правою задньою частиною автомобіля.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисники ОСОБА_3 - адвокати Мельниченко М.С. та Гусаревич С.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції залишити без змін. Наголошувала на тому, що не може бути скасоване правильне по суті рішення з формальних підстав. ОСОБА_3 в будь-якому випадку мав дати дорогу транспортному засобу, який наближався до нього з правого боку, хоч на виконання п. 10.11, хоч на виконання п. 16.12 Правил дорожнього руху України. При цьому зазначала, що в своїх поясненнях, наданих на місці ДТП, ОСОБА_3 визнавав той факт, що зіткнення сталось на перехресті.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечення потерпілої, апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що 22 липня 2025 року о 09:30 год. було призначено судове засідання у даній справі. Прибувши в приміщення суду до кабінету судді Петрова Д.В. разом із ОСОБА_3 , вони повідомили помічника про свою явку, на що отримали повідомлення про те, що судове засідання відкладається у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Учасників було повідомлено про призначення нової дати судового засідання по вказаній справі. Проте, 15 серпня 2025 року адвокатом було виявлено оскаржувану постанову в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка датується 22 липня 2025 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 20 жовтня 2025 року в приміщенні Київського апеляційного суду, захисник ОСОБА_3 - адвокат Мельниченко М.С. надав суду відповідь Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області про те, що у журналі реєстрації відвідувачів охорони Подільського районного суду м. Києва міститься відповідна інформація про відвідування адвокатом Гусаревичем С.М. та гр. ОСОБА_3 22 липня 2025 року о 09:05 год. приміщення даної судової установи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сам факт перебування ОСОБА_3 та його захисника в приміщенні суду, без їхньої присутності на розгляді справи та без ознайомлення з її результатами, може бути розцінений як підстава для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, суд першої інстанції при розгляді даної справи не у повній мірі врахував наведені вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 16.12 Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні п. 16.12 Правил дорожнього руху, тобто правил проїзду перехрестя рівнозначних доріг, на підставі таких досліджених доказів.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 375514 від 28 червня 2025 року ОСОБА_3 28 червня 2025 року о 20:03 год. в м. Києві на проспекті Європейського Союзу, 47, ТРЦ «Ретровіль» (прилегла територія) керував автомобілем «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_1 , по прилеглій території на перехресті рівнозначних доріг на нерегульованому перехресті і не надав переваги в русі іншому транспортному засобу, який рухався праворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення з мотоциклом «Rider Sport 250» д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив п. 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до пояснень правопорушника ОСОБА_3 , які він надавав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, 28 червня 2025 року о 20:03 год., виїжджаючи з парковки ТРЦ «Ретровіль» він зупинився перед перехрестям, впевнився у відсутності інших транспортних засобів та почав рух перехрестям. Доїхавши майже до кінця перехрестя, він відчув удар в автомобіль і зупинився. Вийшовши із авто, він побачив, що в нього в`їхав мотоцикл. За кермом мотоциклу була дівчина. Перед початком проїзду перехрестя праворуч від автомобіля ОСОБА_3 не було жодних транспортних засобів. Мотоцикл з`явився нізвідки і влетів в автомобіль ОСОБА_3 на швидкості. Швидкість автомобіля ОСОБА_3 була не більше 15 км/год, в авто була дружина і дитина в дитячому кріслі на задньому сидінні. При наявності небезпеки, ОСОБА_3 не почав би рух перехрестям, оскільки удар прийшовся саме на двері, за якими знаходилась дитина. Ще раз наголошує, що на початок руху перехрестям жодних транспортних засобів праворуч від автомобіля не було.

З пояснень іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 вбачається, що 28 червня 2025 року о 20:00 год. вона керувала мотоциклом «Rider Sport 250» д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві по вул. Європейського Союзу, 47 (прилегла територія) ТРЦ «Ретровіль», парковка біля сервісного центру. Під`їжджаючи до перехрестя, знизила швидкість до 20 км/год, почала гальмувати на дорожній розмітці. Мотоцикл гальмувати відмовився від слизького асфальту у дощ. Мотоцикл врізався у бокову задню частину автомобіля, який виїжджав з лівого боку на перехрестя. Автомобіль на перехресті, виїжджаючи зліва, не знижував швидкість.

Згідно схеми місця ДТП від 28 червня 2025 року освітлення місця ДТП - денне, мокре покриття проїзної частини, відсутні дорожні знаки пріоритету, наявний пішохідний перехід з дорожніми знаками і розміткою.

Автомобіль «CitroenC4» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав пошкодження задньої та передньої правої дверки, права декоративна накладка задніх і передніх дверей, задня права декоративна накладка крила. Мотоцикл «Rider Sport 250» д.н.з. НОМЕР_2 » отримав пошкодження передньої частини.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною, тобто лише визначає склад правопорушення - порушення Правил дорожнього руху, то для з`ясування ознак такого адміністративного правопорушення вона відсилає до Правил дорожнього руху України.

ПДР складаються із 32.3 пунктів, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено який саме пункт Правил дорожнього руху порушила особа, що призвело до ДТП. Саме конкретний пункт Правил вказує, якою має бути поведінка учасника дорожнього руху в конкретних умовах.

Захисник ОСОБА_3. в доводах апеляційної скарги вважає неправильною кваліфікацію його дій, а саме порушення ним п. 16.12 ПДР, оскільки вважав, що мотоцикл під керуванням ОСОБА_2 виїжджав з прилеглої території, про що було зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому саме ОСОБА_2 мала надати йому дорогу.

Крім того, у доводах апеляційної скарги зазначено, що дана подія регламентується іншими пунктами ПДР, а саме дії водія ОСОБА_3 (в разі порушення) - п. 10.11 ПДР, а дії ОСОБА_2 - п. 10.2 ПДР.

Проте такі доводи є неспроможними

Перш за все підлягають перевірці доводи ОСОБА_3 щодо того, що саме мотоцикл під керуванням ОСОБА_2 виїжджав із прилеглої території, а тому саме вона мала уступити йому дорогу.

В протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_1 по прилеглій території.

Далі в протоколі зазначено, що на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг ОСОБА_3 не надав переваги транспортному засобу, який рухався праворуч.

Тобто з протоколу вбачається, що ОСОБА_2 не виїжджала з прилеглої території на дорогу, а обидва транспортних засоби рухались по прилеглій території ТРЦ «Ретровіль».

Це також вбачається із схеми ДТП, відповідно до якої автомобіль ОСОБА_3 рухався вздовж ТРЦ «Ретровіль», а мотоцикл ОСОБА_2 також рухався вздовж ТРЦ «Ретровіль» перпендикулярно руху автомобіля ОСОБА_3 і траєкторії їх руху перетнулись.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції виходить з такого.

За визначенням термінів у п. 1.10 ПДР «перехрестя» - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг;

«автомобільна дорога, вулиця (дорога)» - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільного накатаних доріг (колій);

«прилегла територія» - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Як вбачається із матеріалів справи, ДТП сталась на прилеглій території ТРЦ «Ретровіль», тобто ця прилегла територія - земельна ділянка, що безпосередньо примикає до будівлі торгівельно-розважального центру обмежена з чотирьох боків вулицями Олександра Олеся, Всеволода Змієнка, проспектом Європейського Союзу та вулицею Родини Крістерів і включає під`їзні шляхи, парковки, пішохідні зони, озеленені ділянки та рекламні споруди. І хоча по ній можна проїхати наскрізь, вона не призначена для наскрізного проїзду, а це зроблено для безпечного і зручного користування нею, враховуючи її велику площу, а тому проїзди між парковками не можна визнати дорогами, та перехрещення цих проїздів не можна визнати перехрестям в розумінні визначення п. 1.10 ПДР, а тому порядок проїзду умовних перехресть на прилеглій території повинен регулюватись п. 10.11 ПДР України.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційної скарги про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_3 як порушення п. 16.12. ПДР, оскільки ДТП сталась на прилеглій території ТРЦ.

З огляду на викладене в протоколі формулювання правопорушення та встановлені судом обставини, суд міг би дійти висновку про порушення ОСОБА_3 іншого пункту ПДР України, за умови зазначення його в протоколі. Проте у вказаному документі уповноваженою на складання протоколу особою вказано саме порушення п. 16.12 ПДР України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд вправі розглянути справу про вчинення адміністративного правопорушення в межах і на підставі протоколу, яким особі фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки в протоколі, складеному стосовно ОСОБА_3 , зазначено про порушення ним п. 16.12 ПДР України, а не п. 10.11 ПДР України, суд самостійно не може визначати інші фактичні обставини та відповідний пункт ПДР України, аніж той, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення.

У разі ухвалення рішення про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, іншого пункту Правил дорожнього руху України, не зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд тим самим перебирає на себе функції обвинувачення, що є неприпустимим, виходячи з положень статей 124 і 129 Конституції України.

Відтак апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_3 - адвокату Гусаревичу Сергію Миколайовича строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката Гусаревича Сергія Миколайовича задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб