ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2278/25Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 33/817/566/25 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.163-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Югова Н.А. на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно із постановою суду, за результатами проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» встановлено, що директор ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» вчинив порушення ведення податкового обліку, а саме занизив податок на прибуток за 2024 рік та півріччя 2025 року в порушення п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1, п. 134.1, ст. 134 Податкового кодексу України, що підтверджується актом про результати документальної планової виїзної перевірки № 13522/19-00-07-01/41371103 від 12.09.2025.

В апеляційній скарзі адвокат Югов С.А. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовує вимоги тим, що суд першої інстанції у тексті оскаржуваної постанови жодного разу не навів аналізу ключових доводів і доказів, поданих стороною захисту 14.10.2025 на адресу суду від імені ОСОБА_1 , чим порушив принцип повного та об`єктивного розгляду справи.

Зазначає, що ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» не оскаржувало податкове повідомлення-рішення та добровільно сплатило податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 2 710 852,00 грн. згідно з платіжною інструкцією від 30.09.2025 № 8, а штрафна санкція у розмірі 677 713,00 грн. була скасована на підставі п. 69.37 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Вважає, що суд безпідставно не врахував того що ведення податкового обліку та підготовка звітності були покладені на головного бухгалтера ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» ОСОБА_2 , а директор підприємства ОСОБА_1 не мав умислу вчинення на порушення податкового законодавства та дізнався про нього лише після отримання акта податкової перевірки.

Вказує на те, що недослідження та неврахування судом зазначених обставин є істотним порушенням норм процесуального права, яке ставить під сумнів об`єктивність судового розгляду та законність прийнятого рішення.

Вважає, що у діях директора ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, оскільки його вина не доведена, а сам він вжив усіх необхідних заходів для усунення порушення, зокрема забезпечив повну сплату податкового зобов`язання.

Посилається на те, що фактичне порушення було допущено головним бухгалтером підприємства, який є відповідальним за ведення податкового обліку, про що свідчать матеріали справи та письмові пояснення.

Вказує також на вибіркове застосування судом норм права, оскільки в іншій справі № 608/2277/25 щодо головного бухгалтера ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» ОСОБА_2 , Чортківський районний суд 15.10.2025, врахував добровільну сплату податкового зобов`язання, визнав його вину та звільнив від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Вважає, що ситуація, коли бухгалтер, який безпосередньо відповідає за ведення обліку, звільняється від відповідальності, а директор, чия відповідальність є похідною, визнається винним і підлягає штрафу, є нелогічною, суперечить принципам справедливості, рівності перед законом і свідчить про вибіркове застосування судом норм КУпАП.

В додаткових поясненнях представник ОСОБА_1 не погоджується з формулювання суду в оскаржуваній постанові про те що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки оскільки він надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та письмові пояснення ОСОБА_1 . Вважає що суд діяв необ`єктивно при прийнятті постанови оскільки вказане вище формулювання свідчить про те що вони не були враховані, оскільки не було враховано їх доводів щодо сплати підприємтсвом податкового зобов`язання з податку на прибуток в повному обсязі, скасування нарахованої штрафної санкції на підставі п.п.69.37 Платкового кодексу України у зв`язку з його добровільною сплатою та розподілу обов`язків між головним бухгалтером товариства, який безпосередньо відповідає за ведення податкового обліку на підприємстві та директором, що призвело до істотного порушення вимог закону.

ОСОБА_1 та його представник до суду апеляційної інстанції не з`явились, однак подали письмову заяву, у якій повідомили про те що повністю підтримують доводи апеляційної скарги та просять розглядати справу за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 163-1 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.

Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, а саме дані, відображені у: протоколі про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2025 № 1108/19-00-07-01 (а.с.3),згідно з яким за результатами проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» встановлено, що директор ТОВ «Контінентал Фармерз Україна» вчинив порушення ведення податкового обліку, а саме занизив податок на прибуток за 2024 рік та півріччя 2025 року в порушення п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1, п. 134.1, ст. 134 Податкового кодексу України, що підтверджується актом про результати документальної планової виїзної перевірки № 13522/19-00-07-01/41371103 від 12.09.2025. ; копії акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ УКРАЇНА () щодо дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податкового обліку, визначенні об`єктів оподаткування, нарахуванні та сплаті податку на прибуток підприємств, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та утриманні податку з доходів нерезидентів за період з 01.01.2019 по 30.06.2025, за результатами якої встановлено заниження податку на прибуток товариством у сумі 2 710 852 грн, заниження та неперерахування податку на доходи фізичних осіб і військового збору щодо окремих працівників підприємства, неподання відповідних додатків до податкових декларацій та неутримання податку з доходів нерезидентів, яким суд дав оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 163-1 КУпАП, тобто порушення керівником підприємства встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги місцевим судом були дотримані у повному обсязі і будь-яких порушень під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Доводи апелянта щодо вибіркового застосування норм права у порівнянні зі справою № 608/2277/25 відносно головного бухгалтера, вважаю необґрунтованими, оскільки звільнення останнього від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП було здійснено не у зв`язку з відсутністю правопорушення, а виключно з огляду на малозначність, при одночасному визнанні його вини судом. Така обставина не є підставою для автоматичного звільнення від відповідальності директора, оскільки склад правопорушення та ступінь вини кожної особи оцінюються індивідуально.

Твердження представника про те, що відповідальність директора є похідною, а тому застосування штрафу є несправедливим, вважаю необ`єктивними, оскільки адміністративна відповідальність за ст. 163-1 КУпАП покладається саме на керівника підприємства як на особу, відповідальну за організацію та контроль податкового обліку. Наявність або відсутність відповідальності в іншої особи не впливає на юридичну оцінку дій директора.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що відповідальність за ведення податкового обліку покладена виключно на головного бухгалтера за розподіленими між ним та керівником підприємства обов`язками, виходжу з того що відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», директор підприємства несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення достовірності фінансової звітності, незалежно від розподілу функціональних обов`язків. Таким чином, вина директора полягає не у безпосередньому веденні обліку, а у належному контролі та забезпеченні його правильності.

Також підпунктом 47.1.1 пункту 47.1 статті 47 Податкового кодексу України встановлено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, резиденти або нерезиденти України, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Зі змісту частини третьої статті 65 Господарського кодексу України вбачається, що посадовими особами підприємства є керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер.

Таким чином, згідно із законодавством керівник підприємства несе відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Доводи представника про те, що суд першої інстанції не дослідив і не надав оцінки доказам, поданим стороною захисту 14.10.2025, вважаю безпідставними, оскільки із тексту постанови вбачається, що суд дослідив акт документальної планової виїзної перевірки, встановлені порушення щодо заниження податку на прибуток підприємства та дані протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність прямого посилання на окремі доводи не свідчить про їх недослідження, оскільки суд зазначив фактичні обставини та правову кваліфікацію порушення, що є достатнім для висновку про вину директора згідно з вимогами ст. 283 КУпАП.

Твердження ОСОБА_3 про те, що добровільна сплата податкового зобов`язання та скасування штрафної санкції свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, вважаю необґрунтованими, оскільки згідно з п. 44.1, 44.2 ст. 44 та п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України ведення податкового обліку повинно здійснюватися на підставі первинних документів та достовірного бухгалтерського обліку. Факт добровільної сплати податку не спростовує встановленого порушення заниження податку та подання недостовірної звітності вже мало місце на момент складання акта перевірки, що і є предметом правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП.

Зазначення у постанові місцевим судом про те що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки замість того що він подав заяву про розгляд справу у його відсутності не змінює суті того що він не був присутнім на розгляді справи у суді танаведен формулювання не свідчить про те що суддя необ`єктивно чи неповно розглянув справу чи не перевірив доводів, які містяться у його письмовій заяві.

За таких обставин, не вбачаю підстав для задоволення поданої апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Югова Н.А.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , вважаю судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП та визначено стягнення в межах санкціїч. 1 ст. 163-1 КУпАП у виді штрафу.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція представника ОСОБА_1 адвоката Югова Н.А. такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Югова Н.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя