ПОСТАНОВА

Справа № 947/30148/25

Провадження № 3/947/3977/25

07.11.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №399888 від 23.07.2025, складеним інспектором УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Чичельницьким С.В. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше притягувався до адміністративної відповідальності: 21.11.2024 постановою Київського районного суду м.Одеси за ч.1 ст.130 КпАП України до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів (справа №947/35122/24); 24.12.2024 постановою Приморського районного суду м.Одеси за ч.3 ст.130 КпАП України до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 років (справа №522/22781/24); проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав, та вчинив аналогічне адміністративне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 23.07.2025 року, близько о 05:04, навпроти буд.119 по вул.Довга в м.Одесі, керував транспортним засобом електросамокат, перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей не реагують на зміну світла, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України».

ОСОБА_1 на виклик до суду не з`явився. Судові повістки до суду повернулися без вручення адресату, оскільки адресат відсутній за місцем мешкання. Засоби мобільного зв`язку, наявні в матеріалах справи, вимкнуті. ОСОБА_1 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення був особисто сповіщений поліцейським про необхідність з`явитися в Київський районний суд м.Одеси в судове засідання, про що особисто розписався в протоколі.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд судом справи щодо нього, від отримання повісток утримався, сам до суду, як зазначено в протоколі, та 23.09.2025 та 04.11.2025 за викликом не прибув, не цікавився провадженням щодо нього, дійшов висновку про зловживання ОСОБА_1 правами з метою затягування строків розгляду справи, щоб уникнути відповідальності. Подальше листування за таких умов буде явно не виправданим витрачання коштів державного бюджету, та може призвести до того, що особа може за формальних ознак уникнути відповідальності, що не буде відповідати завданням, встановлених ст.1 КпАП України. Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 вважається таким, що сповіщений належним чином про судове засідання і справу розглянуто без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився він надання пояснень.

Відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерств внутрішніх справ України і охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11.11.2015, (далі, Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі, поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу самостійно виявляє і приходять висновку про наявність у водія відповідних ознак наркотичного сп`яніння.

В свою чергу, на виконання вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується сукупністю доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до КНП «ООМЦПЗ» ООР від 23.07.2025 о 05.45 год.; оптичним диском із відеозаписом обставин адміністративного правопорушення; довідками інформаційного порталу Національної поліції, згідно яких ОСОБА_1 двічі протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.3 ст.130 КпАП України та не отримав посвідчення водія.

Оскільки ОСОБА_1 , не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто як інша особа згідно санкції ч.3 ст.130 КпАП України, який двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який керував транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника, враховується характер адміністративного правопорушення, данні про особу винного.

Крім того, судом приймається до уваги, що транспортний засіб електросамокат, яким керував ОСОБА_1 , згідно довідки інформаційного порталу УПП в Одеській області, ОСОБА_1 не належить. Тому, у даному випадку, неможливо застосувати додаткове стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, передбачене санкцією ч.3 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (П`ятдесят одна тисяча) гривень, на користь держави (р/р-UA0015001 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач: ГУК Одеської області, без позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, без конфіскації транспортного засобу електросамокату.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (Шістсот п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.