ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю адвоката Хараїм О.В. у режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22.07.2025р.о 23 год. 01 хв., знаходячись у м. Чернівці по вул. Хотинській, 10-А, керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф » д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

На вказану постанову адвокат Хараїм О.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.09.2025 р., а провадження щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 726/254/25 Головуючий у І інстанції: Байцар Л.В.

НП:33/542/25 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

В апеляційній скарзі посилається на те, що районним судом розглянуто справу без сторони захисту, чим порушено право ОСОБА_1 на захист.

Зауважує, що оскаржуване рішення є невмотивованим, оскільки районний суд не надав належної оцінки аргументам захисника у заявленому клопотанні.

Вказує на те, що виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 є надуманими, оскільки згідно з відеозаписами наявними у матеріалах справи, ОСОБА_1 протягом усього часу спілкування з поліцейськими поводив себе спокійно, координація рухів та мови не була порушена, пальці рук не тремтіли, а обличчя мало природне забарвлення шкірного покриву.

Звертає увагу на те, що співробітники поліції не залучали будь-яких свідків.

Посилається на те, що матеріалами справи не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вимога працівників поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною та протиправною.

Зауважує, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки такі його дії зумовлені необхідністю наданню допомоги своєму батьку.

Вказує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів не складався та не був вручений ОСОБА_1 .

Крім того, посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та підтвердження його вручення.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керуванням його автомобілем, оскільки таке відсторонення не було зафіксовано на відеозаписі, а тому не підтверджує факту сп`яніння.

Заслухавши адвоката Хараїм О.В., яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ній, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у законному порядку, повністю доведена наявними у справі доказами, яким районний суд дав правильну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 399796 від 23 липня 2025 року (а.с. 1), ОСОБА_1 22.07.2025 р. о 23 год. 01 хв., знаходячись у м. Чернівці по вул. Хотинській , 10-А, керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Водночас обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.

Так, згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння водія (а.с. 5) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22 липня 2025 року (а.с. 6), у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та різка зміна забарвлення обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з його відмовою проходити огляд як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Вищевказане підтверджується відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.

Поряд з цим, дослідивши вказаний відеозапис, апеляційним судом не встановлено порушень вимог закону щодо підстав та порядку проведеного огляду, які були б підставами для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Отже, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що працівники поліції не залучили свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 , то апеляційний суд уважає їх безпідставними, оскільки, виходячи зі змісту статті 266 КУпАП, участь двох свідків є обов`язковою лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Матеріали справи свідчать про те, що поліцейські застосовували технічні засоби відеозапису, а відтак твердження апелянта про необхідність залучення двох свідків є такими, що не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Твердження апелянта про те, що на відеозаписі не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд до уваги не бере, оскільки це жодним чином не спростовує порушення ним п.2.5 ПДР.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень сторони захисту щодо необґрунтованості встановлених працівниками поліції та зазначених у матеріалах справи ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , та не приймає їх до уваги, як такі, що мають суб`єктивний характер.

Що стосується посилань захисника Хараїм О.В. на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом, то такі не є тією безумовною підставою для визнання його дій такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки це не підтверджується матеріалами справи. Більше того, згідно з відеозаписами, наявних в матеріалах справи (а.с. 9 - диск), ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівникам поліції про те, що поспішає до батька. Навпаки його поведінка свідчила про затягування та небажання виконувати законні вимоги працівників поліції.

Апеляційним судом було надано можливість ОСОБА_1 реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, однак вони не спростували висновок районного суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші твердження апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, районним судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький