Справа № 133/2848/25
Провадження № 33/801/1131/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Сінкевич Лілії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 вересня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, -

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 28 липня 2025 року о 11:25 в м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 4 А, Хмільницького району, Вінницької області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «SUZUKI VITARA», д.н.з. НОМЕР_1 , була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою відповідно не реагувала на її зміну, що призвело до зіткнення з автомобілем «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 2.3.б., п. 10.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 23 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Сінкевич Л. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про відеозапис бодікамер, однак у матеріалах справи він відсутній, що унеможливлює встановити дотримання працівниками поліції процедури оформлення протоколу та схеми місця ДТП. В суді першої інстанції була подана заява про неналежне оформлення схеми місця ДТП та ряд інших недоліків, суд відмовив у задоволенні даної заяви, однак оскаржувана постанова не місить мотивів такої відмови. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що саме дії ОСОБА_1 безпосередньо призвели до зіткнення транспортних засобів.

В судовому засіданні адвокат Сінкевич Л. О. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити. ОСОБА_2 заперечив проти апеляційної скарги та просив оскаржувану постанову залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення слід встановити наявність факту порушення правил дорожнього руху та наявність причинного зв`язку між таким порушенням і спричиненням наслідків у виді пошкодження майна (у даному випадку пошкодження транспортних засобів).

Відповідно до статей 280 та 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 2.3. б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 405108, 28 липня 2025 року в м. Козятин, по вул. Героїв Майдану (Леніна) 4 А водій ОСОБА_1 була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою відповідно не реагувала на її зміну, що призвело до зіткнення з автомобілем «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 2.3.б., п. 10.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. У графі свідки чи потерпілі, вказано ОСОБА_2 .

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 28 липня 2025 року убачається, що о 11 год. 25 хв. у м. Козятин, по вул. Героїв Майдану, 4 А вона стояла за автобусом, який на зупинці випускав пасажирів. Включивши покажчик повороту, подивилася в дзеркало та побачила, як інший водій автомобіля здійснював обгін по зустрічній смузі руху та на перехресті вдарив її переднє крило. Себе винною вона не визнає (а.с. 5).

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 28 липня 2025 року убачається, що він о 11 год. 25 хв рухаючись на автомобілі «OPEL VECTRA» по вулиці Героїв Майдану по головній дорозі, інший автомобіль «SUZUKI VITARA», який стояв на узбіччі з включеним поворотом розпочав рух і не надав йому проїзду (а.с. 4).

На даній до протоколу схемі місця ДТП, яка сталася 28 липня 2025 року зафіксовано розташування транспортних засобів, місце зіткнення, а також виявлені на автомобілях механічні пошкодження, із схемою ознайомилися ОСОБА_2 , який поставив підпис, ОСОБА_1 відмовилася підписувати схему (а. с. 3).

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис, який зазначений у протоколі - апеляційний суд зазначає слідуюче.

Так, дійсно в матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамер, хоча про його наявність вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак його відсутність не може автоматично нівелювати винуватість ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, адже момент зіткнення транспортних засобів на ньому не зафіксовано, а лише процедура оформлення матеріалів справи. Разом з тим, матеріали справи містять докази якими зафіксовані обставини події: пояснення учасників ДТП, схема місця події (з вказаними напрямками руху та точкою зіткнення), протокол про адміністративне правопорушення. Ці докази узгоджуються між собою і дають вичерпну картину події. ОСОБА_1 заперечила проти своєї вини, при складені схеми ДТП не вказала будь-яких зауважень щодо її неправильності чи неповноти. Таким чином, відсутність відеозапису з бодікамери не створює процесуальної підстави для закриття провадження або автоматичного визнання відсутності події правопорушення. Окрім того, слід зауважити, що в законодавстві відсутня норма, яка б передбачала обов`язкову відеофіксацію процедури оформлення матеріалів ДТП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неналежне оформлення схеми місця ДТП, - апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції, дослідивши схему, пояснення учасників ДТП вірно оцінив її як такий доказ, що дозволяє встановити основні обставини події (напрямки руху, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення). Схемою фіксуються просторові та фактичні дані, вона не є єдиною можливістю встановлення істини, тому її незначні недоліки (наприклад, умовні позначення або відсутність масштабної прив`язки) підлягають критичній оцінці в сукупності з іншими доказами. У справі таких невідповідностей, які б суттєво вплинули б на встановлення факту/порядку руху, не виявлено, а ОСОБА_1 , як уже зазначено, не висловила зауважень щодо неправильності чи невідповідності дійсним подіям схеми ДТП.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції не зважив на заяву про неналежне оформлення схеми місця ДТП і не навів мотивів своєї відмови у постанові.

Оцінка допустимості та значущості доказів є дискреційною функцією суду першої інстанції; суд, має обов`язок мотивувати рішення в цілому, а не оцінювати кожний промовлений аргумент сторони. Аналіз матеріалів справи показує, що суд першої інстанції дослідив докази, що є у справі, і виснував про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винною. Такий висновок має змістовне обґрунтування у мотивувальній частині постанови (посилання на досліджені докази, їх співставлення і висновки). Навіть якщо деякі формальні елементи мотивування можна було б деталізувати, це не тягне за собою автоматичного висновку про порушення процесуальних гарантій чи необхідність закриття провадження, якщо з матеріалів справи очевидно, що суд провів повне дослідження і дав логічну оцінку доказам.

Апеляційний суд не замінює суд першої інстанції у функції встановлення фактичних обставин, однак перевіряє законність та обґрунтованість висновків. Критерієм оцінки є те, чи були надані належні та допустимі докази, що підтверджують склад адміністративного правопорушення та причетність до події особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У цій справі такі докази наявні і їх сукупна оцінка є достатньою для встановлення вини: протокол, пояснення учасників ДТП, схема місця події. Заперечення сторони захисту зводяться до сумнівів щодо формальної повноти деяких доказів, а не до надання контрдоказів, які б переконливо спростували встановлені факти.

Таким чином, апеляційний суд виснує, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, адміністративне стягнення призначено вірно, тому оскаржувана постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 вересня 2025 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Сінкевич Лілії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета