Справа № 304/1408/25 Провадження № 3/304/787/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

дев`ятого червня 2025 року о 14.00 год водій ОСОБА_1 , керуючи по вулиці Центральній у селі Порошково Ужгородського району Закарпатської області транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «ЗАЗ 110307», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, допустивши зіткнення з вказаним автомобілем, від чого останній отримав механічні пошкодження, після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 «а»., 16.11 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою проживання, зазначеною ним при складанні протоколу.

Відтак з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Суд встановив, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356813 та ЕПР1 № 356820 від 09 червня 2025 року, рапортом інспектора-чергового відділення поліції № 1 Сочки О.Я. від 09 червня 2025 року, схемою місця ДТП від 09 червня 2025 року, а також письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 від 09 червня 2025 року.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Так, виходячи зі змісту санкцій ст. 122-4, 124 КУпАП найбільш серйозним з правопорушень, вчинених ОСОБА_1 слід вважати передбачене ст. 122-4 КпАП, як таке, за вчинення якого передбачено найбільш суворий вид адміністративного стягнення адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Разом з цим, частина друга вказаної статті містить обмеження щодо урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, для випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказане обмеження суддя вважає дискримінаційним щодо осіб, які вчинили правопорушення даного виду, таким, що суперечить положенням ст. 245, 280 КУпАП, ст. 21 і 24 Конституції України, а окрім цього унеможливлює вмотивоване визначення виду і розміру адміністративного стягнення за конкретне правопорушення, в разі, якщо санкція статті КУпАП, якою за нього передбачена відповідальність, є альтернативною, чи у разі необхідності застосування положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Оскільки санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає більш серйозний вид адміністративного стягнення, ніж санкція статті 124 цього Кодексу, тому суддя вважає, що стягнення обиратиметься в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, що буде достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 1, 23 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та те, що адміністративний арешт є найсуворішим видом адміністративного стягнення, який з урахуванням положень ст. 33 цього Кодексу за вчинені ОСОБА_1 правопорушення застосовувати недоцільно, так само як і застосовувати відносно нього такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, тому суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 122-4 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчинених правопорушень, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Крім цього відповідно до ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2025 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу накласти адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.