Справа № 487/7436/25
Провадження №3/487/1651/25
Заводський районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.10.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря судового засідання Самедової Р.Ш., захисника Петренко К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва справу, яка надійшла з Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 до Заводського районного суду м. Миколаєва з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 722254 від 28.09.2025, складений відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 28.09.2025 о 21:00 за адресою: м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1/7, біля кафе «Ковбой» ОСОБА_1 умисно, з перевагою сили, вчинив сварку відносно своєї дружини ОСОБА_2 , під час якої словесно її ображав, погрожував фізичною розправою та вдарив декілька разів по голові, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоди психологічному здоров`ю. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не був присутнім, подав клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що винним себе не визнає, оскільки домашнього насильства відносно ОСОБА_2 не вчиняв.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Петренко К.Д. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не вчиняв психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а між подружжям 28.09.2025 сталася сімейна сварка, в ході якої дружина, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, а ОСОБА_1 намагався заспокоїти її. Вказане також підтверджується поясненнями самого ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи.

Потерпіла ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також просила закрити провадження у справі, оскільки вона помилково вважала, що в діях її чоловіка ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже в них склалась звичайна сімейна сварка без застосування фізичного та психологічного насильства.

Заслухавши захисника Жумаєва О.Б., дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Крім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали справи містять такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 722254 від 28.09.2025, складений відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 528.09.2025 о 21:00 за адресою: м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1/7, біля кафе «Ковбой» ОСОБА_1 умисно, з перевагою сили, вчинив сварку відносно своєї дружини ОСОБА_2 , під час якої словесно її ображав, погрожував фізичною розправою та вдарив декілька разів по голові, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоди психологічному здоров`ю. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.09.2025, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 заявила, що 28.09.2025 близько 21:00 за адресою: м. Миколаїв, вул. Лазурна, 1/7, біля кафе "Ковбой" ОСОБА_1 ображав її, принижував, погрожував фізичною розправою, залякував, бив по голові рукою, хапав за пальці, намагався вивихнути. Медичної допомоги не потребує, тілесних ушоджень не отримувала;

- пояснення ОСОБА_1 від 28.09.2025, відповідно до яких, 28.09.2025 близько 21:00 його дружина ОСОБА_2 після вживання алкоголю поводила себе неадекватно, тому він робив їй зауваження, але у відповідь чув лише образи. Після чого він викликав таксі та вони разом з ОСОБА_2 поїхали до орендованої квартири. Відносно дружини ОСОБА_2 ніяких протиправних дій він не вчиняв, фізичну силу не застосовував. В присутності співробітників поліції за адресою: АДРЕСА_3 його дружина ОСОБА_2 вела себе неадекватно, ображала його, на зауваження не реагувала;

- пояснення ОСОБА_4 від 28.09.2025, відповідно до змісту яких, 28.09.2025 близько 21:00 її чоловік ОСОБА_1 поводився неадекватно по відношенню до неї, ображав її, на зауваження не реагував, бив по голові рукою, схопив за палець та повалив на землю і давав ляпаса по голові, при цьому принижував її, намагався забрати її речі. Після чого вона викликала поліцію, оскільки злякалась поведінки ОСОБА_1 , бо це було не вперше. Тілесних ушкоджень не отримувала, медичної допомоги не потребує;

- форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

-терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 28.09.2025.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатньо належних і допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, зробила такий висновок лише на підставі пояснень потерпілої ОСОБА_2 . Але лише пояснення потерпілої не можна визнати достатніми для доведення обвинувачення. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки події, відсутні їх пояснення і в матеріалаїх справи. При цьому ОСОБА_1 заперечував застосування будь-якого насильства до потерпілої як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді. Крім того, потерпіла ОСОБА_2 подала суду заяву про те, що до неї не застосовувалось фізичне та психологічне насильство з боку ОСОБА_1 , а відбулась сімейна сварка.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях Верховний Суд України неодноразово зазначав, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), відповідно до якого сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Отже, суд вважає, що доказів, які містяться у справі про адміністративне правопорушення, недостатньо для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтями 32 та 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Т.А. Карташева