САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3527/25
Провадження №3/726/750/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2025 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП НП України щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467250 від 28.09.2025, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП: 28.09.2025 о 00:51 в м. Чернівцях вул. Мирона Штали, 27, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Land Rover Range Rover Velar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6810, результат 1,61 проміле, тест №2596. Від керування транспортним засобом відсторонений. Зазначено, що таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, згідно із ч.4 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП. Вказав, що не керував транспортним засобом 28.09.2025. Вважає, що працівники поліції скористалися його станом, через те, що зазнав поранень в голову не в повній мірі пам`ятає події того вечора. Просить врахувати, що не вживав алкоголь після ДТП та й самої дорожньо-транспортної пригоди не було. Не сперечався ні з ким, виконував усі вказівки поліцейських. З незрозумілих причин йому навіть не надали першої медичної допомоги, а тому лише наступного дня змушений був самостійно звертатися до лікарні. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу таких висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, встановлюють 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ч.4 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

В даному випадку на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП за фактом того, що він, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

На доведеність вини ОСОБА_1 у окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467250 від 28.09.2025, який лише фіксує обставини вчиненого правопорушення, що має доводитися іншими доказами у справі, працівники поліції долучають: Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківку із приладу Alcotest Drager 6810 відповідно до яких ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння тест №2596, результат 1,61 проміле; Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про направлення ОСОБА_1 на огляд до ЧОНД у зв`язку із виявленими у нього ознаками сп`яніння; зобов`язання не керувати транспортним засобом та відсторонення від керування ним; рапорт за результатами виїзду слідчо-оперативної групи щодо відсутності ознак кримінального правопорушення та копії матеріалів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Також до матеріалів справи долучений диск із відеозаписами з нагрудних реєстраторів поліцейських № 476587 та № 470266 на яких зафіксовані обставини з моменту перебування у медичному закладі та проходження огляду на стан сп`яніння і оформлення матеріалів справи.

Долучений відеозапис не фіксує де саме відбувся рух авто, хто перебував за кермом транспортного засобу, коли водій вжив алкогольні напої, а отже такий запис не може вважатися належним доказом вини особи, оскільки не містить обставин, які можуть бути встановлені із достовірністю.

Як вбачається із досліджених матеріалів вони лише підтверджують факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, що останній фактично не заперечує.

В даному випадку не має значення процедура проведення огляду та результати огляду, оскільки факт перебування у стані сп`яніння не входить до предмету доказування за ч.4 ст. 130 КУпАП.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП, полягає зокрема в вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто на доведення наявності у діях особи такого правопорушення потрібно підтвердити факт керування транспортним засобом, вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водія та вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до моменту проведення огляду.

Поряд із цим, факт вживання водієм алкоголю після зупинки транспортного засобу жодними належними та допустимими доказами не підтверджений. Працівниками поліції не забезпечено отримання доказу на підтвердження такої обставини, не вилучено пляшку з напоєм (його рештки), не визнано речовим доказом та не приєднано до матеріалів справи.

Із досліджених доказів, наданих поліцейськими, не вбачається коли саме, де та при яких обставинах ОСОБА_1 вжив алкогольні напої, а висновок про вживання алкоголю після ДТП був зроблений лише із слів ОСОБА_1 , наданих поліцейському у лікарні під час огляду лікаря поранення голови, що постійно кровило та завдавало болю. Стан у якому перебував ОСОБА_1 , ненадання йому допомоги медиками, свідчить про те, що останній не в повній мірі міг розуміти події які відбувалися.

Також недоведеним залишається і факт керування транспортним засобом, який знову ж таки зроблений лише зі слів ОСОБА_1 , який потім заперечив їх дійсність.

Для доведення вини особи у вчиненому правопорушенні, суд повинен перевірити у сукупності усі обставини, зокрема які свідчать про факт керування транспортним засобом, причетність авто до дорожньо-транспортної пригоди.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину невиконання вимог п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, які в свою чергу передбачають певні обов`язки водія у разі його причетності до дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, автоматично виключається відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки ця частина передбачає відповідальність саме за вживання водієм транспортного засобу алкоголю після ДТП.

Суд не може обґрунтовувати свої висновки припущеннями, а має виходити із дослідження належних і допустимих доказів, якими підтверджуються чи спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

З наявних матеріалів встановити всі обставини вчинення адміністративного правопорушення та обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.4 ст.130 КУпАП, не вбачається можливим.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності повинно відбуватися з дотриманням її прав, свободи гарантованих Конституцією та законами України.

Згідно із ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини, а стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №688/788/15-к, згідно з якою вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин (в даному випадку правопорушення) був вчинений і обвинувачений (особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) є винним у вчиненні цього злочину (правопорушення).

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Аналізуючи зазначені вище докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за встановлених у справі «обґрунтованих сумнівів», доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4ст.130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням викладеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, потрібно закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки судом прийнято рішення про закриття провадження у справі немає підстав для стягнення судового збору.

На підставі вищенаведеного, ст. 62 Конституції України, керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 130, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284- 285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев