ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м.Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Єпішин Ю.М.,

за участі: секретаря судового засідання Царенко Д.Р.,

заявника - адвоката Ювченка А.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Людмили Василівни у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

03.11.2025 року до Херсонського міського суду Херсонської області через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Людмили Василівни у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заява мотивована тим, що на думку сторони захисту наявні обставини, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Валігурської Л.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 766/14579/25 відносно ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, що не є перешкодою розгляду заяви по суті.

Адвокат Ювченко А.В., у судовому засіданні, просив заяву про відвід судді Валігурській Л.В. задовольнити з підстав, наведених у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, прийшов до наступного висновку.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувають матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана на розгляд судді Валігурській Л.В. (справа № 766/14579/25).

Відповідно до положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно частини 1 статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Як вбачається із заяви захисника Ювченка А.В. про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Л.В., заявник посилається на те, що суддя притягує до адміністративної відповідальності осіб, за наявності очевидних підстав для закриття провадження у справах та очевидної відсутності складу адміністративних правопорушень, що унеможливлює розгляд справи суддею Валігурською Л.В., оскільки заявник не може захиститися з незалежних від нього обставин.

Крім того, стороною захисту під час судового засідання було заявлено відвід, але суддя проігнорувала заяву та продовжила судовий розгляд, вважає що це є безумовною підставою для відводу судді та наявності упередженості у результаті судового розгляду.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Л.В. суд виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості судді Валігурської Л.В. позиція заявника, який заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому має наявність фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

На переконання суду, в даному конкретному випадку не встановлено обставин, які б викликали розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Л.В., в межах розгляду справи №766/14579/25 про адміністративне правопорушення, складеним відносно ОСОБА_2 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника Ювченка А.В., викладені у заяві про відвід, будуються на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді та зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді Валігурської Л.В., під час розгляду справи №766/14579/25, а також з рішеннями, які набрали законної сили, постановленими суддею Валігурською Л.В. за наслідком розгляду справ про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП, стосовно осіб, наведених у заяві захисника про відвід судді.

Відтак, наведені заявником обставини, не можуть бути підставою для відводу судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Л.В. від розгляду справи №766/14579/25 за протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді слід відмовити.

Повний текст постанови складено 07.11.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 81-82 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Людмили Василівни у справі № 766/14579/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М.Єпішин