Справа № 694/594/25
Провадження № 3/694/223/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.11.2025

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж Ольга Юліанівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2025 року серії ЕПР1 №254069, 22.02.2025 о 20.30 год в с. Стебне по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем Land Rover Range Rover д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на записуючий пристрій боді-камеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, повідомлявся судом шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Причини своєї неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Разом з тим, захист своїх інтересів у даній справі ОСОБА_1 довірив адвокатам Чечот А.А. та ОСОБА_2 , про що в матеріалах справи наявні підтвердження повноважень (ордери, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю).

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, у томі числі за клопотаннями представників Кальченка Р.В., зокрема, 21.03., 11.04., 16.05., 20.06., 18.07., 05.09., 03.10.2025.

У справі 21.03.2025 адвокатом Чечот А.А. заявлено клопотання про розгляд адміністративних матеріалів з технічною фіксацією судових засідань, яке судом задоволено.

Неодноразово розгляд справи відкладався у зв`язку з клопотаннями представника ОСОБА_1 адвоката Чечот А.А. про відкладення розгляду через хворобу, перебування за кордоном.

Представниками подавалися клопотання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, які судом задоволено (постанова від 13.05.2025 - адвокату Чечот А.А. на засідання, призначене на 16.05.2025, постанова від 30.09.2025 - адвокату Чечоту Я.Г. на засідання, призначене на 03.10.2025). Одночасно представників попереджено про те, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

В судовому засіданні 03.10.2025 в режимі відеоконференцзв`язку брав участь адвокат Чечот Я.Г., а також безпосередньо в залі судового засідання приймала участь адвокат Чечот А.А., заявила ряд клопотань, які постановою суду від 03.10.2025 задоволено, цією ж постановою відкладено розгляд справи на 10.11.2025, про що повідомлено представників безпосередньо під час судового засідання та судовими повістками.

10.11.2025 у призначений час представники Кальченка Р.В. в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань до суду не подавали.

Судом з метою забезпечення можливості представництва інтересів ОСОБА_1 здійснено запрошення адвокату Чечоту Я.Г. на підключення в режимі відеоконференцзв`язку в судове засідання власними технічними засобами, проте такі спроби не реалізовані за відсутності абонента на зв`язку.

Враховуючи те, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, а також те, що представники ОСОБА_1 у визначений процесуальним законом строк не зверталися до суду із заявами та клопотаннями, не повідомили про причини неявки в судове засідання, з метою дотримання строків розгляду справи, неодноразового відкладення розгляду за клопотаннями представників, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі правопорушника та його уповноважених представників, приймаючи до уваги, що стаття 268 КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Подальше перенесення судового розгляду призведе до спливу строків можливого накладення стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та таким чином до уникнення його від адміністративної відповідальності за можливе скоєння правопорушення.

Після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення та дослідження доданих до протоколу документів, суд заслухав свідка ОСОБА_3 , який з`явився в судове засідання та пояснив, що 22.02.2025 у вечірній час їхав з ОСОБА_1 у с. Стебне, забирали дітей зі свята. На телефон подзвонив знайомий, сказав, що його зупинили працівники поліції, вирішили під`їхати, щоб «розібратися в ситуації». Поліцейський наряд їх не зупиняв, зупинилися самі. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_1 , тверезий. В автомобілі знаходилися свідок, його дружина та дружина ОСОБА_1 , діти. Підійшли до працівників поліції, почалася словесна перепалка, висловлювався як свідок, так і ОСОБА_1 , емоційно, грубо та з використанням нецензурних виразів, оскільки, на думку свідка, через несення військової служби під час запровадженого військового стану вони мають певну неврівноваженість. Просили викликати Військову службу правопорядку Збройних Сил України. Не пам`ятає чи пропонували працівники поліції ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місті та в медичному закладі.

На питання суду: чи на час події несли військову службу, відповів, що цілодобово виконують військові обов`язки, проте на час події з дозволу командира знаходилися не у розташуванні підрозділу, в якому проходять службу (м. Черкаси).

В цій частині суд зазначає також, що постановою від 03.10.2025 в цій справі задоволено клопотання адвоката Чечот А.А. про виклик й інших свідків, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , явку яких мали забезпечити представники ОСОБА_1 , проте зазначені особи, як і запрошений судом в судове засідання поліцейський Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області Олексієнко В.О., не з`явилися без повідомлення причин.

Водночас, матеріали справи, обсяг наявних документальних та відео доказів, а також пояснення допитаного свідка ОСОБА_3 , дають достатні підстави для встановлення дійсних обставин події.

Судом під час судового засідання оглянуто відеозаписи з бодікамер поліцейських, камери, розташованої в салоні поліцейського автомобіля, надані до матеріалів справи як Звенигородським РВП ГУ НП в Черкаській області, так і представником ОСОБА_1 - адвокатом Чечот А.А., судом встановлено, що 22.02.2025 у вечірній час нарядом поліції під час чергування та виконання обов`язків зупинено автомобіль, перевірялися документи водія. В цей час під`їхав автомобіль Land Rover Range Rover, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_3 , які зупинили автомобіль в якому рухалися, самостійно, без вимог поліцейського, попереду поліцейського наряду та підійшли до поліцейських, які на той момент закінчували перевірку документів автомобіля та водія, зупиненого перед цим. Відбулася словесна перепалка між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та поліцейськими, в цілому по змісту незрозумілого характеру, але з приводу зупинки попереднього автомобіля, при цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходилися в збудженому стані, допускали нецензурні висловлювання в бік поліцейських, поведінка вказувала на наявність можливих ознак стану алкогольного сп`яніння. Після короткої сутички, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернулися до свого автомобіля та почали рухатися по дорозі, та були зупинені цим же нарядом поліції о 20.33 год в с. Стебне Звенигородського району по вул. Центральній.

Як зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджується наявними у справі доказами та відеозаписами, водій ОСОБА_1 рухався з порушенням Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом - автомобілем Land Rover Range Rover д.н. НОМЕР_2 (під час початку руху не ввімкнув покажчик напрямку руху), відмовився пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Поведінка водія після зупинки автомобіля вказувала на характерні ознаки для особи, яка з високою ймовірністю могла перебувати у стані алкогольного сп`яніння,оскільки водій поводився агресивно, зухвало, допускав нецензурні висловлювання в бік поліцейських, хапав їх за одяг. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 надати водійські права, документи щодо знаходження на військовій службі, однак останній жодних документів не надав, розпорядженням поліцейських не підкорювався. На неодноразові пропозиції поліцейських про проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місті, а також в умовах медичного закладу, ОСОБА_1 відмовився в агресивній формі, проявляв явну зневагу до поліцейських.

Суд зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи представником ОСОБА_6 , відтворює ті ж самі події, що й записи, надані Звенигородським РВП, разом з тим містить ще один фрагмент, який передує по часу зупинці водія ОСОБА_1 , та на якому відображено зупинений транспортний засіб інших осіб та працівників поліції, біля яких зупинився автомобіль Land Rover Range Rover під керуванням ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та правопорушника. Відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 2.07.2015 р. № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

У свою чергу представники ОСОБА_1 також використали свої процесуальні права та надали до матеріалів відповідні докази (відеозапис), які оцінені судом вище.

Виходячи із встановлених обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена та підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне порушення серії ЕПР1 № 254069 від 22.02.2025;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.02.2025;

- рапортом інспектора СРПП Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області капітана поліції Владислава Олексієнка;

- направленням для проведення медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ;

- фотокопіями особистих документів;

- копією постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- даними відеозаписів, що містяться в матеріалах справи.

В цій частині суд зазначає також, що відповідно до постанови суду від 03.10.2025 щодо витребування за клопотанням представника Чечот А.А. інформації про реєстрацію в журналі єдиного обліку в органах (підрозділах поліції заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення та інші події відповідно до наказу №100 від 08.02.2019, суду Звенигородським РВП ГУ НП в Черкаській області надано відповідь від 06.11.2025, із змісту якої вбачається, що поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Обов`язку поліцейського щодо реєстрації виявлених ним адміністративних правопорушень в журналі обліку відповідно до вимог наказу №100 не передбачено, тому інформація про виявлене адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , яке мало місце 22.02.2025, а саме: за ч.1 ст. 130 КУпАП в єдиному обліку не реєструвалося.

В частині обставин щодо складення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 без присутності уповноваженої особи ВСП та без урахування положень статті 266-1 КУпАП суд зазначає наступне.

За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як встановлено з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських, які зупинили автомобіль та складали адміністративний протокол, а також наданих адвокатом Чечот А.А., під час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не здійснював безпосередньо військових обов`язків, знаходився в особистих справах (перевозив дітей та інших пасажирів), одягнений не у військову форму, документів, які б підтверджували обставини виконання службових обов`язків, поліцейським не надано, при цьому ж, виходячи з пояснень свідка, ОСОБА_1 разом з ним відлучилися з розташування підрозділу у м. Черкаси з дозволу командира.

Відтак, документів та доказів, які б вказували на обставини безпосереднього виконання ОСОБА_1 обов`язків з військової служби, суду не надано.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норми ПДР України встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія, особливий моральний стан) ПДР України не містять.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення вимог п. 2.5 ПДР України, на переконання суду, підтверджується вищенаведеними доказами. Обставин порушення працівниками поліції вимог закону щодо оформлення правопорушення, складення протоколу, не встановлено.

Більше з тим, розумних, логічних та поважних пояснень причин відмови від проходження освідування на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з боку ОСОБА_1 суд не отримав, доказів того, що в момент зупинення автомобіля та перебуваючи за кермом ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, суду не надано.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Стосовно необхідності застосування до ОСОБА_1 спеціальної процедури освідування відповідно до Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №32 від 12.01.2024, суд такої необхідності не вбачає, оскільки не доведено та не підтверджено належними та достатніми доказами виконання ОСОБА_1 обов`язків з військової служби станом на момент оформлення адміністративного правопорушення.

Суд у цьому ж зв`язку особливо наголошує, що під час відсічі збройної агресії рф саме військовослужбовці, які безпосередньо перебувають у складі підрозділів ЗСУ, повинні бездоганно, беззаперечно та усвідомлено виконувати всі вимоги Конституції України, Законів України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, як під час виконання обов`язків військової служби, так і поза її межами.

ОСОБА_1 в будь-якому випадку мав усвідомлювати та передбачати наслідки своїх дій під час керування транспортним засобом, а більше з тим - можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

У підсумку суд зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження, тому суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення, яке є безальтернативним відповідно до передбаченої санкції, а також сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Вирішуючи питання про звільнення або стягнення судового збору з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, для правильного застосування норм п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб.

Законом України «Про судовий збір» передбачена можливість звільнення від сплати судового збору військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Водночас, Законом не передбачено можливості звільнення від сплати судового збору у правовідносинах, що виникають із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Військовослужбовець, який вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не звільняється від сплати судового збору. Звільнення від сплати судового збору для військовослужбовців передбачено лише у випадках, пов`язаних з виконанням ними військового обов`язку, або у справах, що стосуються захисту їхніх прав, які виникли внаслідок виконання ними службових обов`язків. Керування транспортним засобом у стані сп`яніння, це є особистим (приватним) правопорушенням, не пов`язаним з виконанням військових обов`язків, оскільки керування транспортним засобом у стані сп`яніння не є ні виконанням військового обов`язку, ні пов`язаним з виконанням службових обов`язків, а тому відсутні підстави для звільнення військовослужбовців від сплати судового збору за розгляд справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 є особою, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП підлягає до сплати на загальний підставах.

Вказане узгоджується з постановою Черкаського апеляційного суду у справі №694/479/25.

Відтак, на підставі ст. 40-1 КУпАП слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Рахунок для оплати штрафу

(Отримувач коштів ГУК у Черкаській області/ 21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37930566, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО)899998, Рахунок отримувача UA0023001, Код класифікації доходів бюджету 2108130).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рахунок для оплати судового збору

(Отримувач коштів, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача, Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача, UA0026001, Код класифікації доходів бюджету, 22030106).

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання -3 місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Ольга Юліанівна Смовж