ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений.

Згідно постанови, командир 1 навчального взводу 4 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-Прибан» старший лейтенант ОСОБА_1 15.09.2025 року, перебуваючи на території навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 , під час виконання своїх посадових обов`язків, неналежним чином виконав вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних, не забезпечив належного дотримання контролю за наявністю особового складу, не забезпечив дотримання військової дисципліни у розташуванні підрозділу на території зведеного навчального батальйону «Граніт-Прибан» військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого 15.09.2025 року солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 самовільно залишили тимчасове місце розташування 1 навчального взводу 4 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-Прибан» з палатки № 2, яка розташована на території зведеного навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , де разом проживали з старшим лейтенантом ОСОБА_1 , який є їх командиром та старшим місця проживання.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 КУпАП.

На судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Справа №33/822/564/25 Головуючий у І інстанції: Дедик Н.П.

Категорія: ч.2 ст.172-15КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Вважає, що рішення районного суду є упередженим та не відповідає нормам права.

Твердить, що перебуваючи у відрядженні до в/ч НОМЕР_1 для проведення БЗВП для новобранців сумлінно виконував свої обов`язки, з честю та гідністю ставився до поставлених функціональних завдань та їх виконання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апелянта, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Таких вимог районний суд не дотримався.

Згідно ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду.

За формою вини таке правопорушення вчиняється з необережності(ст.11),коли особа, яка його скоїла, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення(протиправна самовпевненість)або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити(протиправна недбалість)

Для встановлення того факту,що особа недбало ставилась до військової служби необхідно встановити, що винний зобов`язаний був, виходячи із службових повноважень, вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому у вину та мав реальну можливість виконати їх належним чином.

Суб`єкт цього правопорушення-спеціальний,а саме-військова службова особа і такий статус особи повинен бути підтверджений наявними у справі доказами.

Згідно постанови, суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що під час виконання своїх посадових обов`язків він як командир взводу навчальної роти неналежним чином виконав вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних, не забезпечив належного дотримання контролю за наявністю особового складу, не забезпечив дотримання військової дисципліни у розташуванні підрозділу на території зведеного навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого троє солдатів самовільно залишили тимчасове місце розташування.

Такі висновки суд обґрунтував із посиланням на протокол ЛВЧ №258 про військове адміністративне правопорушення від 23.09.2025 року, складений щодо ОСОБА_1 , письмові пояснення військовослужбовця ОСОБА_5 , рапорти військовослужбовця ОСОБА_6 , доповіді командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 , витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №145 відповідно до якого старший лейтенант ОСОБА_1 прибув до зведеного навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з в/ч НОМЕР_2 для виконання службових обов`язків, без аналізу таких доказів і зазначення, які саме дані у цих документах доводять винуватість особи.

Суд зауважує, що власне протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження викладених у ньому обставин іншими доказами, не є достатньою підставою для висновку про винуватість особи.

Для висновку про наявність складу правопорушення необхідним є доведення того факту,що особа,яка притягається до відповідальності,є суб`єктом цього правопорушення.

У протоколі зазначено,що відповідальним за особовий склад 1 навчального взводу 4 навчальної роти є командир взводу ОСОБА_1 .

Запитом від 22.09.2025 року уповноважена особа просила надати відомості про призначення старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаду командира 1 навчального взводу 4 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-Прибан» (а.с.26-27).

Разом із тим,документів,які би підтверджували,що ОСОБА_1 дійсно займав таку посаду,на запит не надано і такі документи у справі відсутні.

Наказ від 21.05.2025 року про його прибуття у відрядження до військової частини НОМЕР_1 не свідчить про зайняття ним посади командира взводу.

Наявні у справі докази не дозволяють зробити висновків,що саме ОСОБА_1 є відповідальною особою за порушення,яке йому поставлене у вину згідно протоколу.

Також немає відомостей,що солдати,які самовільно залишили службу,перебували у його підпорядкуванні по службі.

Окрім того,немає даних,протягом якого часу до СЗЧ солдатів ОСОБА_1 займав посаду військової служби(якщо би це було підтверджено) та чи мав він реальну можливість за той час вжити заходів та яких саме з метою запобігання ухилення військовослужбовців від служби.

За недоведеністю того,що ОСОБА_1 є суб`єктом військового адміністративного правопорушення,яке йому ставилось у вину,не доведеним є і факт наявності у його діях складу цього правопорушення,що виключає адміністративну відповідальність.

Із пояснень ОСОБА_1 видно,що зранку 15.09.2025 року він виявив відсутність солдатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проведені пошукові заходи не були успішними.Йому не відомо, що могло спонукати солдатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити СЗЧ(а.с.10)

Із таких пояснень не випливає,що ОСОБА_1 недбало виконував свої службові обов`язки .

Виявивши відсутність військовослужбовців, ОСОБА_1 у встановленому порядку доповів керівництву про подію.

Суд зауважує, що стаття 172-15 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до інших нормативно-правових актів для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації діяння.

Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення перелічені статті Дисциплінарного статуту ЗСУ, Статут внутрішньої служби ЗСУ та не вказано, які конкретно порушення правил несення військової служби допущені саме ОСОБА_1 .

У справі відсутні докази,які саме дії мав вчинити ОСОБА_1 ,однак не вчинив внаслідок протиправної недбалості,щоб запобігти самовільному залишенню військовослужбовцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 військової служби(якщо би було доведено його статус як службової військової особи та повноваження щодо цих солдатів)

Рапорти та доповіді по факту самовільного залишення частини(без зброї) військовослужбовцями лише констатують факт СЗЧ,однак не містять відомостей щодо обставин,які мають значення для висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Отже, матеріалами справи не доведено і об`єктивної сторони правопорушення,передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не доведена, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О. Дембіцька