№ 3/183/4485/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійник А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

01 жовтня 2025 року о 09.25 годині А/Д М-18 Харків-Сімферополь 195 км 500 м, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault Kangoo номерний знак НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду місце, якої залишив на порушення встановлених правил, далі продовжив, в орган або підрозділ Національної поліції не повідомив, своїми діями спричинив необхідність проведення поліцейських заходів щодо встановлення транспортного засобу та водія, чим порушив п.2.10 а ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення заперечив, не визнав свою вину, пояснив, що ДТП дійсно було, однак, йому потрібно було невідкладно їхати з дружиною до лікарні. Після відвідування лікарні він відразу поїхав до поліції для складання матеріалів.

На підтвердження перебування у лікарні ОСОБА_1 надав суду відповідну довідку.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди з порушенням встановлених нормативно-правовими актами правил.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій.

Відповідно до правил дорожнього руху України, дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці події; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу ( якщо у ДТП є потерпілі, необхідно визначити тяжкість їхнього стану і потребу у негайній невідкладній лікарській допомозі. Такими станами є: масивна кровотеча, зупинка серця, зупинка дихання, втрата свідомості) ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г», відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу і повернутися на місце пригоди.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад), а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що у водія ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у останнього була крайня необхідність направлення до лікарні, тобто умислу на приховання факту дорожньо-транспортної пригоди чи слідів дорожньо-транспортної пригоди у нього не було.

Крім того, ОСОБА_1 того ж дня, сам з`явився до підрозділу Національної поліції для складання відповідних матеріалів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,268, 280, 283, 284, 287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 дів з дня її винесення.

Суддя А.В. Олійник