Справа №534/1703/25
Провадження №3/534/381/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Солоха Олег Володимирович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

На розгляд Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як убачається зі змісту складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2025, остання 12 червня 2025 року о 00 год 06 хв по вул. Добровольського, 31 керувала транспортним засобом марки Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила п.2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Надіслала до суду заяву, в якій зазначає, що із долучених до матеріалів справи дисків, взагалі не зафіксовано саме адміністративне правопорушення, яке нібито послугувало причиною зупинки автомобіля. Так на запису долученому до справи зафіксовано виїзд автомобіля номерний знак якого не можливо прочитати, хто знаходиться за кермом автомобіля також взагалі не видно. В послідуючому автомобіль поліції проводить маневр розвороту (в цей час автомобіль з яким розминувся автомобіль працівників поліції не знаходиться в полі зору) і в подальшому працівники поліції наздоганяють автомобіль на якому світло увімкнене і який зупиняється на вимогу працівників поліції, тобто ідентифікувати автомобілі з відеозаписів фактично не можливо. Згідно інструкції освідування проводиться в найближчому медичному закладі, як вбачається із матеріалів справи звернення до медичного закладу в м. Горішні Плавні ніяк не оформлено та не зафіксовано належним чином, не є зрозумілим куди приїхали та до яких фахівців звернулися, тому вимога про проведення освідування в м. Кременчуці є незаконною. Дані протоколу про наявність ознак алкогольного сп?яніння в протоколі не підтверджуються відеозаписом долученим до матеріалів справи (питання вживання спиртного мені взагалі не задавалося). Права при складанні протоколу їй не роз`яснювалися, яка саме відповідальність за відмову від освідування не роз`яснювалась. Будь які інші докази причетності до скоєння адміністративного правопорушення яке їй інкримінується в матеріалах справи відсутні.

Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із протоколом серії ЕПР1 №359077 від 12.06.2025, органом Національної поліції ОСОБА_1 поставлене за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення входить керування особами транспортними засобами й відповідно відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт перебування особи, яка керувала транспортним засобом, у стані сп`яніння.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який надано суду в якості головного доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, остання, керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, такими як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вказує, що лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (стаття 266).

З наданого відеозапису убачається, що на відео наданого працівниками поліції зафіксовано рух автомобіля без увімкненого ближнього світла фар, ні марки автомобіля, ні номерного знаку на відео не зафіксовано. Надалі, коли автомобіль працівників поліції наздоганяє певний автомобіль, то останній має увімкнене світло фар.

Працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона рухалася без увімкненого ближнього світла фар, та про складення відносно неї постанови за ч.2 ст.122 КУпАП, роз`яснено їй права.

Після цього ОСОБА_1 повідомлено про наявність підстав вважати, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а саме, що у неї наявний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (як зазначено працівниками поліції на відеозаписі).

Суд наголошує, що зазначені ознаки алкогольного сп`яніння не можуть бути формальними та повинні бути перевірені на їх обґрунтовану наявність.

Порушенням координації рухів може бути нестійкість, невпевнена хода тощо

Порушенням мови може бути невиразна, "п`яна" мова тощо.

Разом з тим з дослідженого відео вбачається, що жодних дій на обґрунтоване встановленні ознак алкогольного сп`янінні у ОСОБА_1 працівниками поліції не здійснювалось.

За вказаних обставин, на переконання суді, сама по собі одна з ознак алкогольного сп`янінні, така як, запах алкоголю з порожнини рота, без належної перевірки інших ознак алкогольного сп`яніння не може бути беззаперечним і єдиним доказом перебування особи у стані алкогольного сп`янінні, оскільки суд позбавлений можливості перевірити наявність такої ознаки алкогольного сп`яніння безпосередньо у залі суду.

ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що вона відмовилася.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Надалі, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що вона погодилася.

З дослідженого у судовому засіданні відео убачається, що працівники поліції разом з ОСОБА_1 прибули до певного закладу, на відео не зафіксовано, який це саме заклад. Далі поліцейські запитують у працівників: «Чи проводять тут огляд ?», не уточнивши який саме огляд (огляд на стан алкогольного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння тощо), на що отримано негативну відповідь, та повідомляють ОСОБА_1 про те, що в даному закладі огляд не проводять, та необхідно їхати до м. Кременчука.

ОСОБА_1 їхати до м. Кременчука відмовляється, пояснюючи це тим, що наразі сигнал повітряної тривоги та в неї вдома двоє дітей, при цьому, з дослідженого відео не убачається, що у ОСОБА_1 наявне порушення мови та порушення координації рухів з урахуванням її активних рухів та пояснення своєї позиції.

Після відмови ОСОБА_1 проїхати на освідування до м. Кременчука працівником поліції повідомлено останній, що: «відмова - це п.2.5». Працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 , що саме означає п.2.5, не роз`яснив їй наслідки складення відносно неї протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом наголошується, що дії працівників поліції повинні бути послідовними та законними.

З урахуванням встановлених обставин суд не вбачає підстав вважати, що всі дії працівників поліції, які під час виконання своїх посадових обов`язків діють як суб`єкти владних, були здійсненні з дотриманням чинного законодавства.

На переконання суду, працівниками поліції не надано достатньо належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Швауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням зазначеного, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що на підставі п.1 ст.247 КУпАП (за відсутності складу про адміністративне правопорушення) є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 283, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В.Солоха

Особи, які беруть участь у справи, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 13 листопада 2025 року в приміщенні Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області.