ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2881/25 Справа № 175/7904/25 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Берзінь С.Л.,

апеляційну скаргу адвоката Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року встановлено, що 25.04.2025 року о 08-18 год., в м. Краматорськ, по вул. Паркова, 103, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ21061» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість, тремтіння рук). Пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, повторно протягом року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року скасувати, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду є необґрунтованою.

Звертає увагу, що судом не було встановлено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а також не правильно визнано відеозапис як належний та допустимий доказ. Зазначає, що відеозапис є небезперервний, що робить його недопустимим доказом.

Зазначає, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції заперечував про наявність у нього будь-яких ознак сп`яніння.

Наголошує, що на відеозаписі немає фіксації факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, що перебуває в русі. Сам ОСОБА_1 стверджує, що не керував транспортним засобом.

Зазначає, що суд поклав в основу обвинувачення ОСОБА_1 його власні пояснення, чим порушив положення ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, що гарантує свободу від самовикриття.

В матеріалах справи відсутні передбачені законом підстави для законної зупинки транспортного засобу.

Вважає, що у поліцейського були відсутні, визначені законом підстави для висунення ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Суд не дав будь-якої правової оцінки тому, що на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 була оголошена лише одна з передбачених Інструкцією ознак наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло. Проте така ознака була оголошена формально без відповідної перевірки (світлом ліхтаря, сонця тощо), про що вказував сам ОСОБА_1 .

Наголошує, що ОСОБА_1 стверджує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не вчиняв, винним у його вчиненні себе не визнає.

Вважає, що за відсутності достатніх допустимих та належних доказів, вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом.

Звертає увагу, що на підставі ст. 288 КУпАП, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість, тремтіння рук. Пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, повторно протягом року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував вказані вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом серії АБА № 093263 від 25 квітня 2025 року, з якого встановлено, що 25.04.2025 року о 08-18 год., в м. Краматорськ, по вул. Паркова, 103, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ21061» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість, тремтіння рук). Пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- диском з файлами відеозапису з, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 25.04.2025 о 08-18 год. під час фіксації подій на нагрудний видеореестратор (bodycam), факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував, надав поліцейским документи, питав яка підстава його зупинки та згодом вже казав, що їхав до спортзалу, що підтверджує факт керування транспортним засобом. На пропозицію пройти огляд у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. Працівником поліції було повідомлено про порушення п. 2.5 ПДР, роз`ясненні права ОСОБА_1 , передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

- рапортом інспектора вз 2 роти 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП області лейтенанта поліції Ольховського П. від 25.04.2025 р.;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2025, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в Краматорському мміському наркологічному диспансері, та зафіксовані ознаки сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість, тремтіння пальців рук.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі відеозапису подій, що мали місце 25 квітня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його небезперервність ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, в тому числі відсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. А доданим до справи відеозаписом зафіксовано саме відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наданого DVD компакт-диску також вбачається, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського кілька разів переривається, однак, починається з того ж часу (до секунди) та продовжується далі, отже, можна встановити, що відеозапис події є безперервним, а тому в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом.

Тож, долучений до справи диск з відеозаписами вважаю належним та допустимим доказом, оскільки розумних сумнівів в автентичності відеозаписів на ньому, якими зафіксовано події, що відбувалися 25.04.2025 року за участю ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає. Стверджуючи про невідповідність зафіксованих подій на долученому диску з відеозаписами, апелянт зобов`язаний був надати переконливі докази на підтвердження своєї позиції, чого ним зроблено не було.

Тому, вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Разом з тим, доводи захисника, що долучений диск з відеозаписами не містить факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Так, згідно відеозаписів «...89 та ...90» з реєстратора поліцейського службового автомобіля зафіксований автомобіль, який рухається з увімкненими фарами та на вимогу поліцейських зупиняється. До нього підходять працівники поліції, потім водій вимикає світло фар та виходить з автівки зі сторони водійського сидіння та йде в напрямку багажника автомобіля та показує його вміст. На вигляд водія можна ідентифікувати як ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія ОСОБА_1 , спростовуються дослідженим відеозаписом, що долучений до матеріалів справи.

Із відеозапису з бодікамер поліцейського, долученого до матеріалів даної справи, вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським було оголошені виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло (відеозапис «export», починаючи з 0:09:19). При цьому, ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з працівниками поліції не давав їм договорити до логічного кінця речення, перебивав їх.

Тож, твердження сторони захисту, що працівниками поліції у ОСОБА_1 не було виявлено та оголошено ознак наркотичного сп`яніння, які б давали їм підстави для законної вимоги пройти огляд, спростовуються дослідженими доказами у справі.

Як вбачається з відеозапису, поведінка водія ОСОБА_1 давала працівникам поліції підстави висунути йому вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи сторони захисту щодо незаконної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 були предметом розгляду в суді першої інстанції, та їм була надана належна та повна оцінка.

Так, суд вірно виходив з того, що ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та ЗАкону України «Про правовий режим воєнного стану». Стаття 24 вказаного закону передбачає додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Причина зупинки - перевірка документів у особи, що відповідає пункту 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Апеляційний суд наголошує, що наявність або відсутність в матеріалах даної справи даних про підставу зупинки транспортного засобу ніяким чином не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому обвинувачується ОСОБА_1 .

Крім того, стороною захисту на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на законну вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду не було встановлено наявності кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення повторно протягом року. Тому таке посилання в оскарженій постанові суду першої інстанції в цій справі підлягає виключенню по всьому тексту постанови.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наступних обставин:

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

На підставі п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП постанова суду 1-ї інстанції підлягає зміні в частині виключення кваліфікуючої ознаки «повторно протягом року» з мотивувальної та описової частин оскарженої постанови, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити з мотивувальної та описової частини постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 посилання на кваліфікуючу ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП «повторно протягом року».

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин