Справа № 458/1179/25
ПОСТАНОВА

07.11.2025 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши заяву про самовідвід судді Турківського районного суду Львівської області Волинець М.З. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана заява про самовідвід судді Турківського районного суду Львівської області Волинець М.З. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заяву про самовідвід судді Волинець М.З. мотивовано тим, що 05.11.2025 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа у провадження судді Волинець М.З. передана справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_1 перебуває у статусі присяжного Турківського районного суду Львівської області, згідно Рішення IX сесії VIII скликання Самбірської районної ради № 186 від 06.12.2022 та вирішує справи у складі суду разом із суддею Турківського районного суду Львівської області Волинець М.З. З огляду на викладене та для забезпечення права ОСОБА_1 на справедливий і публічний розгляд справи безстороннім судом, яке гарантоване Конституцією і законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду цієї справи.

Перевіривши доводи, викладені в заяві про самовідвід, вважаю, що він є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Так, незважаючи на те, що нормами КУпАП не врегульовані питання, пов`язанні з відводами та самовідводами судді від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, це не означає, що таке право не поширюється на дану категорію справ, оскільки воно гарантоване загальними засадами судочинства, передбаченими ст. 129 Конституції України, однією з яких є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Європейський суд з прав людини у справі "Надточій проти України" зазначив, що для вирішення питання про застосування статті 6 Конвенції в частині "кримінального обвинувачення" Суд керувався трьома альтернативними критеріями, закріпленими у його практиці (див. "Енгель та інші проти Нідерландів" (Engel and Others v. the Netherlands), рішення від 8 червня 1976 року, Серія A N 22, ст. 35, п. 82; "Равнсборг проти Швеції" (Ravnsborg v. Sweden), рішення від 23 березня 1994 року, Серія A N 283-B, ст. 28 п. 30; та "Путц проти Австрії" (Putz v. Austria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-I, с. 324, п. 31).

Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за своєю суттю є кримінальною, адміністративне правопорушення фактично має кримінальний характер, згідно практики ЄСПЛ, та повністю підпадає під гарантії статті 6 Конвенції.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до загальних норм, як цивільного, так і кримінального процесуального права до обставин, що виключають участь судді у розгляді судової справи, в тому числі справи про адміністративне правопорушення, відносяться зокрема наявні інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості, а також у випадку порушення встановленого законом порядку визначення судді для розгляду цієї судової справи.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону, яка визначає обов`язки судді.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , є присяжним Турківського районного суду Львівської області (згідно Рішення IX сесії VIII скликання Самбірської районної ради № 186 від 06.12.2022) та неодноразово брав участь при розгляді справ у вказаному суді, де здійснює правосуддя і суддя Волинець М.В., приймаючи до уваги норми національного законодавства, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а також обставини, наведені в заяві про самовідвід судді Волинець М.З., вважаю, що в даному конкретному випадку остання обґрунтовано заявила про свій самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 245, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Турківського районного суду Львівської області Волинець Марії Зіновіївни про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Волинець Марію Зіновіївну від розгляду справи № 458/1179/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а матеріали судової справи передати в канцелярію Турківського районного суду Львівської області для повторного автоматичного розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Р.І. Ференц