Справа № 515/1268/25
Провадження № 3/515/1620/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янова О.А. розглянувши справу, яка надійшла від відділення поліції №2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ч.5 с. 126, ч. 3 ст. 130, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2025 року о 23 год 47 хв ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, по вул.Героїв України (стара назва вул.Горького), буд.196 в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2199» з д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав запах з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у законному порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під відеозапис, який зафіксовано на службову бодікамеру DSJ-850, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП України.

Також, 10 серпня 2025 року о 23 год 47 хв ОСОБА_1 в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Героїв України (стара назва вул.Горького), буд.196, повторно протягом року керував транспортним засобом марки ВАЗ 2199 з д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху, тим самим вчинивши правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Далі, 11 серпня 2025 року о 00 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Героїв України (стара назва вул.Горького), здійснив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського, а саме: не виконав неодноразову законну вимогу про припинення правопорушення, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2025 року справу №515/1268/25 (провадження №3/515/1620/25) та згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 26 серпня 2025 року справу №515/1300/25 (провадження №3/515/1653/25) відносно ОСОБА_1 передано на розгляд судді Дем`яновій О.А.

Постановою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янової О.А. від 27 серпня 2025 року справи об`єднані в одне провадження за № 515/1268/25 (провадження №3/515/1620/25).

Постановою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Олійника К.І. від 24 вересня 2025 року справу №515/1258/25 (провадження №3/515/1609/25) відносно ОСОБА_1 передано на розгляд судді Дем`янової О.А.

Постановою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янової О.А. від 09 жовтня 2025 року вищевказану справу об`єднано зі справою №515/1268/25 (провадження №3/515/1620/25) в одне провадження за № 515/1268/25 (провадження №3/515/1620/25).

У судові засідання, призначені на 27.08.2025, 24.09.2025, 09.10.2025 та 23.10.2025 року ОСОБА_1 , не з`явився, на адресу суду повернулися поштові конверти із судовими повістками про виклики до суду з відмітками «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Зважаючи на вимоги ст.268 КУпАП, беручи до уваги, що відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, під час розгляду якого явка особи, відносно якої розглядається справа, є обов`язковою, 24 вересня 2025 року Татарбунарським районним судом Одеської області винесено постанову про застосування до ОСОБА_1 приводу у судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року.

09 жовтня 2025 року від Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов лист № від 09.10.2025 року про неможливість виконати постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року про примусовий привід ОСОБА_1 у зв`язку з його відсутністю за місцем мешкання, місце його перебування невідоме.

09 жовтня 2025 року Татарбунарським районним судом Одеської області повторно винесено ухвалу про застосування примусового приводу ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року для розгляду справи про адміністративні правопорушення.

23 жовтня 2025 року від Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов лист № від 23.10.2025 року про неможливість виконати постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2025 року про примусовий привід ОСОБА_1 у зв`язку з його відсутністю за місцем мешкання, місце його перебування невідоме.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , який знаючи про наявність щодо нього адміністративних протоколів за ч.5 с. 126, ч. 3 ст. 130. ст.185 КУпАП, уникає від явки до суду та не повідомив про причину неявки, не подав будь яких заяв. Таку поведінку суд розцінює як спосіб зволікання з розглядом справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Зважаючи, що у справі неодноразово призначались судові засідання, на які ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, а також те, що 10 листопада 2025 року збігають строки притягнення до відповідальності останнього, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом досліджено наданні матеріали справи:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419143 від 11 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушник не зазначив, від підпису протоколу відмовився;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11.08.2025 року відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду;

-довідка ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 в період з 11.08.2024 року по 11.08.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.130 КУпАП згідно з постановами Арцизького районного суду №515/1764/24 від 19.02.2025 року та Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/146/25 від 30.04.2025 року, посвідчення водія за відомостями ІПНП ІП «ГЦС» не отримував;

-копія постанови Арцизького районного суду Одеської області від 19.02.2025 року у справі №515/1764/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.;

-копія постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2025 року у справі №495/146/25, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 34000,00 грн.;

-диск з відеозаписом, зафіксованим на службову бодікамеру.

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №172139 від 11.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушник не зазначив, від підпису протоколу відмовився;

-протокол про адміністративне затримання серії АА №203647 від 11.08.2025 року відносно ОСОБА_1 ;

-рапорт старшого дізнавача ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Ковальова В.Ю., згідно з яким 11.08.2025 року ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу не виконав законні вимоги працівника поліції та накинувся на нього, у зв`язку з чим поліцейський застосував до порушника кайданки;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №419160 від 11.08.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушник не зазначив, від підпису протоколу відмовився;

-копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у справі про забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії ББА №400103 від 16.09.2024 року, з якого вбачається, що 16.09.2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за низкою статей КУпАП, зокрема, за ч.2 ст.126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженим органом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами, визначеними відповідними нормами КУпАП, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом статті 279 Кодексу ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно зі статтею 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 2.9.а. Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада2015 року № 1452/735 (в подальшому - Інструкція 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Пропозиція пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідальність за ч.3 ст. 130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою ст. 130 КУпАП, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння підтверджується Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеоматеріалами з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Досліджені судом докази є достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння містить у собі склад цього правопорушення.

Також, на розгляді суду перебуває протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №172139 від 11.08.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, до якого на підтвердження вини правопорушника у вчиненні вказаного правопорушення додано протокол про адміністративне затримання серії АА №203647 від 11.08.2025 року відносно ОСОБА_1 та рапорт старшого дізнавача ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Ковальова В.Ю. від 11.08.2025 року.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадською формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Системний аналіз норм КУпАП, з урахуванням сталої, напрацьованої правової позиції Верховного Суду України, висловленої в Узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2КУпАП)» слідує, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність правомірної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути і відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків та пред`явлення ним правопорушнику відповідного посвідчення, яке саме правопорушення законно вимагав припинити поліцейський, який поліцейський висував таку вимогу, його прізвище, ім`я та по-батькові, посада.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

При цьому, злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону, або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Ні змістом протоколу, ні долученими до нього доказами не розкрито, які саме дії правопорушником були вчинені, що являють собою злісну непокору вимозі поліцейського 11 серпня 2025 року, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, тобто відсутня об`єктивна сторона вказаного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Рапорт працівника поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Свідчення працівника поліції відображені у рапорті, не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі № 489/4827/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки, не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ним злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку та відсутність таким чином складу і події адміністративного правопорушення, відповідальність за яке настає за ст.185 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, не можуть вважатися допустимими доказами і бути покладеними в основу доведеності вини особи, що притягається до відповідальності, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Між тим, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності є достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, зважаючи на вчинення ним повторного протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом повторно протягом року.

Згідно з ч.2 ст.126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи 10 серпня 2025 року о 23 год 47 хв ОСОБА_1 в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Героїв України (стара назва вул.Горького), буд.196, повторно протягом року керував транспортним засобом марки ВАЗ 2199 з д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП суду надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у справі про забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії ББА №400103 від 16.09.2024 року, з якого вбачається, що 16.09.2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за низкою статей КУпАП, зокрема, за ч.2 ст.126 КУпАП.

Наведені докази є достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№419143 від 11.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 належить та перебуває у власному користуванні транспортний засіб марки «ВАЗ 2199» з д.н.з НОМЕР_1 . У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, санкція якої, окрім штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом на строк 10 років, передбачає конфіскацію транспортного засобу, який є власністю правопорушника, приходжу до висновку про необхідність конфіскації зазначеного транспортного засобу на користь держави.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних адміністративних правопорушень, висновків для себе не зробив, враховуючи ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, враховуючи санкцію ч.3 ст.130 КУпАП в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 10 (десять) років з конфіскацією транспортного засобу марки «ВАЗ 2199» з д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у приватній власності порушника.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Керуючись ст. 40-1, ч.5 ст. 126, ч.3 ст.130, 185, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Штраф повинен бути сплачений протягом 15 днів з дня отримання даної постанови, шляхом його внесення за наступними реквізитами: Одеська область, отримувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку:UA0015001, код КДБ: 21081300.

Кофіскувати транспортний засіб марки «ВАЗ 2199» з д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у приватній власності правопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави (стягувачем є Державна судова адміністрація) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA9026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А.Дем`янова