Справа № 461/5322/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О. В.
Провадження № 33/811/1632/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Лемехи Романа Ігоровича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 30 вересня 2025 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 25 червня 2025 року о 21:35 год. у м. Львові, по вул. Під Дубом, 6А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan» з н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 ARLM-0381 та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Лемеха Р.І. покликається на те, що постанова місцевого суду прийнята з порушенням норм чинного законодавства, без дослідження фактичних обставин справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що працівники поліції не задокументували та не довели належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 положень ПДР України, які б давали право здійснити зупинку транспортного засобу та пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Звертає увагу, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, так як не вручили ОСОБА_1 направлення до медичного закладу. Акцентує увагу на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Зазначає, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, а відтак, його огляд повинен проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником управління Військової служби правопорядку у ЗСУ.

Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372854 від 25 червня 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 червня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 25 червня 2025 року; рапортом інспектора поліції; постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5071140 від 25 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372854 від 25 червня 2025 року складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи адвоката Лемехи Р.І. в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Покликання апелянта на те, що працівники поліції не вручили ОСОБА_1 направлення на огляд в медзаклад, не вказує на безпідставність складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно, і не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Більш того, вручення водію направлення на огляд не передбачено нормами КУпАП, так і Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на ст. 266-1 КУпАП, зокрема на те, що огляд на його стан алкогольного сп`яніння повинен проводитися у присутності представника командування або військової служби правопорядку Збройних Сил України, оскільки останній являється військовослужбовцем ЗСУ, так як, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

При цьому, правопорушник в стані сп`яніння не перебував на території військової частини, на вулиці, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у громадському транспорті (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, а як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.9 а ПДР.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах, а тому проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Таким чином, твердження адвоката Лемехи Р.І. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Лемехи Р.І. залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 30 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.