ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2503/25 Справа № 175/3713/25 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Семенча А.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2025 року встановлено, що 08 листопада 2025 року, приблизно о 12 годині 12 хвилин, ОСОБА_1 біля будинку № 159 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «HYUNDAI SANTAFE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Семенча А.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2025 р. по справі № 175/3713/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом безпідставно було вказано що військовослужбовці несуть відповідальність на загальних підставах, так як дане посилання вказує на норми матеріального права, яке визначає відповідальність, а порядок проведення огляду є способом отримання доказів, та є вимогаю процесуального права, яке закріплено в КУпАП та визначає порядок отримання доказів, які в даному випадку отримані неналежною особою, тобто отримані в порядку, який не передбачений законом.

Звертає увагу, що матеріали справи, а саме відеозапис з нагрудних камер поліцейських, свідчить про те, що на ньому не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, також не зафіксовано факту керування транспортним засобом, факту його зупинки, а також вбачається, що ОСОБА_1 є пасажиром транспортного засобу, що підтверджується матеріалами справи.

Зауважує, що суд взагалі не звернув уваги на відміність ознак спяніння в різних документах та при винесенні постанови навіть не намагався спростувати такі доводи сторони захисту, що вказує на її незаконність та необгрунтованість оскарженої постанови.

Зазначає, що із матеріалів справи також не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити. У зв`язку з цим всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не зобов`язаний був виконувати.

Вважає, що відеозапис не можна приймати до уваги оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить фіксування факту відмови від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та ряд порушень з боку працівників патрульної поліції. Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а. Покази свідків, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу, також відсутні .

Наголошує, що огляд, проведений з порушеннями, вважається недійсним.

Зазначає, що Направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я не видавалось, отже, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи.

Звертає увагу, що підставою для направлення ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння є упереджене ставлення до нього працівників поліції, а саме: наявність декількох протоколів щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Проте, провадження по справам були закриті (копії постанов додаються).

Вважає, що рапорт співробітника патрульної поліції, яка є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, не може бути доказом, оскільки ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Семенча А.І. в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника.

Від адвоката Семенча А.І. надійшла заява, в якій він просив провести судовий розгляд без його участі та зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

Від ОСОБА_1 заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника Семенча А.І.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки взагалі не надав будь-якої оцінки доказам в справі, а обмежився лише переліченням їх джерел. Тому висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130ч.1 КУпАП є необгрунтованим.

Крім того, в оскарженій постанові зазначено, що правопорушення вчинено 08 листопада 2025 року, в той час як це суперечить матеріалам справи, з яких вбачається, що правопорушення було вчинене ОСОБА_1 08 листопада 2024 року. Тим більш, що навіть на час розгляду справи в суді 1-ї інстанції зазначена в оскарженій ухвалі дата вчинення правопорушення ще не настала.

З урахуванням наведеного вважаю, що оскаржена постанова підлягає скасуванню як така, що не підтверджується матеріалами справи, є необґрунтованою.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом під час апеляційного розгляду доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №906613 від 08 листопада 2024 року, в якому зазначено, що 08 листопада 2024 року, приблизно о 12 годині 12 хвилин, ОСОБА_1 біля будинку № 159 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську Донецької області керував транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTAFE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в установленому законом порядку зі згоди водія у медичному закладі м. Краматорська. Результат огляду позитивний, що підтверджується висновком № 221 лікаря нарколога. Проводилась відеозйомка на бодікамеру «Motorola Solution VB400» №472716, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2024 р. №221, виданого лікарем наркологом, про перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в стані наркотичного сп`яніння;

- даними відеозапису, з якого вбачається, що водій автомобіля ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTAFE», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Погодився пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп?яніння в установленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я. Відповідно до висновку лікаря нарколога ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Працівником поліції були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;

- ксерокопією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №673340 від 08.11.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 2380 грн. за порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 08.11.2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що доведено наявними в матеріалах справи доказами, а саме, що водій ОСОБА_1 , 08 листопада 2024 року, приблизно о 12 годині 12 хвилин, біля будинку № 159 по вул. Коцюбинського в м. Краматорську Донецької області керував транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTAFE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в установленому законом порядку зі згоди водія у медичному закладі м. Краматорська. Результат огляду позитивний, що підтверджується висновком № 221 лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його небезперервність ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, оформлення матеріалів адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

В той же час з наданого відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 та його зовнішні ознаки, які були оголошені йому працівником поліції, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, давали поліцейським підстави для підозри, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, та для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Після проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, отриманий позитивний результат, що підтверджується висновком лікаря нарколога № 221 від 12.11.2024 року.

Доводи апелянта, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , які саме ознаки були у нього виявлені, спростовуються дослідженим відеозаписом.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 обвинувачений саме у керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що було встановлено висновком лікаря нарколога в установленому законом порядку, а не у керуванні транспортного засобу з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тому доводи про відмінність виявлених ознак в різних документах не є порушенням порядку огляду на стан сп`яніння водія.

Включення камери, якою було зафіксовано проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння, відбулося з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків, і піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених захисником підстав у суду немає. Переривання відеозапису на час поїздки до медичної установи, складання адміністративного матеріалу, також не є достатньою підставою для висновку про відсутність у діях водія, який пройшов огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд вважає недоведеними твердження сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та фіксації зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Так, відповідно до відеозапису, долученому до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTAFE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу, під час перевірки документів на транспортний засіб, було виявлено, що номерний знак не відповідає даному транспортному засобу, про що було повідомлено водію ОСОБА_1 . Водій повідомив, що документів на транспортний засіб не має, оскільки вони згоріли. Не встановлено під час судового розгляду, що ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні або заперечував проти того, що саме він був водієм зупиненого транспортного засобу. Навпаки, намагався з`ясувати, що саме він порушив.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №673340 від 08.11.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 2380 грн. за порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №906613 від 08 листопада 2024 року,складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, не є належним доказом вини, вважаю необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою та містить всі необхідні складові, зазначені в ст.256 КУпАП.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою саме в порядку ст. 266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього уповноваженою на те особою, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також врахуванням особи правопорушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

Вирішуючи питання про вид та міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що його необхідно визначити в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що буде відповідати положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, буде адекватним вчиненому і відповідатиме особі правопорушника.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Семенча А.І., подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути на користь держави зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин