КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Якимовичем Олександром Вікторовичем на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2025 серії ЕПР1 № 35076, цього ж дня, ОСОБА_1 , о 17 год. 40 хв. на перехресті вул. Д. Щербаківського - вул. Салютна, в м. Києві, керуючи автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, не надав переваги у русі автомобілю «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та завершував проїзд через перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим останній порушив пункти 16.5. та 16.6. ПДР України, за що передбачена відповідальністю за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2025 серії ЕПР1 №350459, ОСОБА_1 цього ж дня, приблизно о 17 год. 40 хв. по вул. Д.Щербаківського, 56/7, в м. Києві, керуючи автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Infiniti» д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1. ПДР, п. 1.2.2 ПДР, за що передбачена відповідальністю за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2025 серії ЕПР1 № 350493, ОСОБА_1 цього ж дня, о 17 год. 40 хв. по вул. Д. Щербаківського, 57/7 в м. Києві, керував автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Drager Alkotest 6820", тест 3189, результат 0.76% проміле. Такими діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.9. ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного у м. Києві суду від 12.08.2025 року відносно ОСОБА_1 який обвинувачується у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124, частиною першою статтею 130 КУпАП скасувати і закрити справу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів отримання ним судових повісток про дату, час і місце судового розгляду, що свідчить про те, що обставини справи були розглянуті без належного повідомлення особи, що суперечить вимогам статті 268 КУпАП та практиці Верховного Суду.

Захисник стверджує, що під час складання протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, зокрема право на правову допомогу адвоката, аналогічне порушення допущене й судом першої інстанції, що позбавило особу можливості ефективного захисту.

На думку скаржника, наданий до матеріалів справи диск містить лише копії уривчастих відеозаписів, які не є безперервними, та не можуть вважатися належними і допустимими доказами відповідно до вимог закону та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція). При цьому, сторона захисту зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №350493 від 03.06.2025, складений відносно ОСОБА_1 , сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що до нього додається оптичний диск, також диск який є в матеріалах справи містить п`ять окремих фрагменти відео матеріалів.

В апеляційній скарзі наголошено, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами тесту приладом «Drager», стверджував про відсутність вживання алкоголю, однак до закладу охорони здоров`я для повторного огляду його не було доставлено, хоча цього вимагають приписи статті 266 КУпАП та Інструкції, що свою чергу свідчить про недійсність результату.

Апелянт підкреслює, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь відповідно до статті 62 Конституції України та практики ЄСПЛ. У справі наявні істотні сумніви щодо факту вчинення правопорушення, тому висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних і допустимих доказах.

Також зазначено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №350576 від 03.06.2025 складеного за адміністративне правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 здійснив два порушення, а саме: п. 16.5. ПДР - ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах та п. 16.6 ПДР - порушення водіями ТЗ умов повороту/розвороту при зеленому сигналі основного світлофору.

Так, п. 16.5 «Розділу 16 «Проїзд перехресть» ПДР «Регульовані перехрестя» визначає, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Порушення які зазначені в Протоколі серія ЕПР1 №350576 від 03.06.2025 записані наступним чином - ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до п. 16.2 ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №350576 від 03.06.2025 неправильно зазначено пункт правил дорожнього руху який начебто порушив ОСОБА_1 .

Верховний Суд України неодноразово наголошував на забороні суду самостійно відшукувати докази винуватості особи при розгляді справ про адміністративні правопорушення. Суд має право оцінювати докази, подані сторонами, але не може збирати їх самостійно.

Вказано, що в протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №3505459 від 03.06.2025 складеного за адміністративне правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 здійснив два порушення, а саме: п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, п. 12.1 ПДР водій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ.

Однак, у правилах дорожнього руху норма п. 12.1 ПДР викладена у інший спосіб ніж те як вона викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме; п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Якимович О.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР, виявленими пошкодженнями та виною правопорушника.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 12.1 ПДР України, встановлює, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно пункту 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Так, п. 16.5 ПДР України визначає, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Відповідно до пункту 16.6. ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

При розгляді матеріалів справи, суд першої інстанції, виходив з матеріалів, які включають протокол про адміністративні правопорушення, схему місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючи дані транспортного засобу та відомості про їх пошкодження, з підписами учасників, письмовими поясненнями та рапорту працівника патрульної поліції.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зі схеми місця ДТП, пояснень учасників, вбачається що саме ОСОБА_1 , здійснюючи поворот ліворуч, не надав переваги автомобілю «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , який завершував рух через перехрестя, що призвело до зіткнення транспортних засобів, крім того, надалі ОСОБА_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Infiniti. Отримані ушкодження відповідають механізму зіткнення, описаному у протоколі.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку складання протоколу та про наявність помилок у зазначених пунктах ПДР не спростовують факту порушення правил дорожнього руху, оскільки навіть за формальної неточності у посиланні на пункт ПДР суть порушення, а саме ненадання переваги при повороті ліворуч є підтвердженою сукупністю доказів.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 03.06.2025 вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів «Toyota» та «Infiniti».

Щодо обґрунтування висновків суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статтею 130 КУпАП, апеляційний суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкоголю.

Апеляційний суд вважає, що зазначаючи про невживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 , висловив незгоду із результатом проведеного тесту за допомогою приладу "Драгер".

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 працівником поліції пропонувалося пройти огляд у закладі охорони у зв`язку із незгодою з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази дотримання вимог статті 266 КУпАП при проведенні огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті шість Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки при складенні протоколу було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КУпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з п. 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Водночас, оцінюючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, тому в цій частині постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підлягає залишенню без змін.

Як убачається з постанови суду першої інстанції, суд першої інстанції наклав адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за статтею 124, ч. 1 статті 130 КУпАП на підставі статті 36 КУпАП в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП, не визначивши попередньо стягнення за кожне правопорушення окремо.

Відтак, за відсутності підстав для звільнення від відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне визначити адміністративне стягнення за статтею 124 КУпАП у межах санкції цієї статті у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень).

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Якимовичем Олександром Вікторовичем задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2021 року скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

У частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову змінити, наклавши на нього адміністративне стягнення, передбачене статтею 124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят),00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду