П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч. 1 ст. 184 кодексу України про адміністративні правопорушення

Встановив:

ОСОБА_1 12 вересня 2025 року ухилилася від виконання передбачених законом обов`язків щодо виховання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проведення перевірки працівниками поліції та служби у справах дітей було виявлено, що ОСОБА_1 не забезпечує належні умови для проживання дітей, зловживає спиртними напоями, в будинку брудно, є неприємний запах, відсутні продукти харчування, брудний дитячий одяг. У зв`язку з зазначеним, малолітні діти з матір`ю не проживають.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Крім цього, на відеозаписі прохала справу розглянути без її участі. Вину у вчиненому визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто передбачених положеннями ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.

За приписами ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Виність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 396405 від 12.09.2025 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 у ухилилася від виконання передбачених законом обов`язків щодо виховання малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки діти не проживають разом з матір`ю, а проживають із бабусею та батьком, адже ОСОБА_1 не забезпечує належні умови для проживання дітей, зловживає спиртними напоями, в будинку брудно, є неприємний запах, відсутні продукти харчування, дитячий одяг брудний та розкиданий. Малолітня дитина ОСОБА_2 , 2020 року народження проживає у бабусі, а інша дитина, ОСОБА_3 , 2025 року народження проживає в батька.

При цьому суд звертає увагу, що перебування малолітньої дитини разом із батьком не свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання малолітніх дітей, оскільки батьки є рівними у своїх обов`язках та на них однакова покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відтак, батьки самі визначають місце поживання (перебування) своїх дітей;

- рапортом працівника поліції;

- актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає малолітня дитина ОСОБА_3 разом із батьком;

актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де малолітня дитина ОСОБА_4 фактично не проживає;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 , котра є бабусею ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки вона не забезпечила належні умови проживання та належне харчування малолітніх дітей.

Із врахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, в мінімальному розмірі, визначеному санкцією частини 1 статті 184 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 40-1, 184, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень судового збору.

ОСОБА_1 роз`яснюється, що у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя