СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/8221/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова Іванна Юріївна, за участі адвоката Кривошея О.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Батальйону патрульної поліції у с. Чайки УПП в Київській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2025 до Святошинського районного суду м. Києва із Батальйону патрульної поліції у с. Чайки УПП в Київській області ДПП надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №482008 від 13.10.2025 встановлено, що 13.10.2025 об 11 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, дорога М06 Київ-Чоп, 19 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, та своєчасно його не пройшов. Таким чином, ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими як порушення вимог пп. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 121 КУпАП.

31.10.2025 через систему «Електронний суд» адвокат Кривошей О.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , скерував на адресу суду письмові заперечення, з яких вбачається, що працівниками поліції не долучено до протоколу доказів, які б підтверджували обставини, викладені у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі. Так, відсутні докази того, що транспортний засіб Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , підлягає обов`язковому технічному контролю, а сам ОСОБА_1 є особою, відповідальною за його проходження.

У суді захисник - адвокат Кривошей О.Ю. просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 з огляду на недоведеність працівниками поліції в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП. Так, адвокат зауважив, що поліцейські не долучили до протоколу документів, які б підтверджували, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , підлягає обов`язковому технічному контролю, а сам ОСОБА_1 є особою, відповідальною за проходження технічного огляду вказаним транспортним засобом. Інформацією про те, коли саме було введено автомобіль в експлуатацію, адвокат не володіє, так само не знає, чи підлягає вказаний транспортний засіб обов`язковому технічному контролю. Водночас, як альтернативу, адвокат вбачає за можливе скерувати матеріали стосовно ОСОБА_1 для доопрацювання працівникам поліції.

Суддя, заслухавши пояснення адвоката Кривошея О.Ю., ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами пп. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Приписами ч. 4 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Приписи ст. 280 КУпАП закріплюють, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

У свою чергу, винуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння встановлюються за результатами оцінки доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, підтверджується наданими матеріалами в їх сукупності, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №482008 від 13.10.2025, складеним відносно ОСОБА_1 ; інформацією з бази даних адмінпрактики, з якої вбачається, що 18.09.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП; відомостями довідки інспектора ВАП БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП Волохонського М., якими підтверджується факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а тому його дії слід кваліфікувати саме за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Крім того, суддя сприймає долучені до протоколу відеозаписи із нагрудних камер працівників патрульної поліції БК 470571, 470330, з яких встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , 13.10.2025 об 11 год. 45 хв. був зупинений працівниками патрульної поліції та отримав законну вимогу пред`явити документи - посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , та документ, що підтверджує проходження даним автомобілем технічного контролю. У свою чергу, ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що допущений недолік у вигляді розбитого лобового скла усунено, за 5 днів до зупинки скло було замінене, однак технічний огляд вказаний автомобіль ще не проходив.

Водночас, суддя зауважує, що жодних заперечень ОСОБА_1 у ході спілкування із працівниками поліції щодо відсутності у нього обов`язку проходження технічного огляду вказаного транспортного засобу останнім висловлено не було. Більше того, ОСОБА_1 підтвердив факт сплати ним штрафу за винесену щодо нього постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, чим визнав свою неправоту та факт порушення ним вимог закону.

Враховуючи наведене, суддя доходить висновку, що позиція сторони захисту стосовно відсутності у ОСОБА_1 законодавчо закріпленого обов`язку на проходження технічного огляду транспортного засобу Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , виникла лише після надходження протоколу про адміністративне правопорушення до суду, усвідомлення ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, що загрожує останньому у разі визнання його судом винуватим, та спрямована на уникнення винною особою відповідальності.

Крім того, суддя вважає твердження адвоката Кривошея О.Ю. про те, що відсутність у матеріалах справи документального підтвердження обов`язковості проходження автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , технічного контролю нівелює відповідальність ОСОБА_1 за інкримінованою статтею КУпАП, такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Аналогічна позиція законодавця закріплена й у п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012 року.

Водночас, п. 3 вказаного Порядку передбачає періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, що становить для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

За своїм змістом вантажний автомобіль - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів (п. 10.1 Правил дорожнього руху).

Зі змісту долучених до протоколу доказів суддею встановлено, що автомобіль Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , є саме вантажним транспортним засобом, що підтверджено й самим водієм ОСОБА_1 у ході спілкування із працівниками патрульної поліції та зафіксовано на долученому до протоколу відеозаписі із нагрудних камер працівників патрульної поліції. Крім того, останній також підтвердив, що 18.09.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та 02.10.2025 він сплатив штраф у розмірі 340 грн. 00 коп. Таким чином, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 усвідомлює свій обов`язок про необхідність проходження автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керує, обов`язкового технічного контролю, однак у визначений законом час такий огляд не пройшов. Більше того, допущене порушення не усунув і станом на 13.10.2025, тобто день зупинення його працівниками патрульної поліції та складення протоколу серії ЕПР1 №482008.

Також суддя не бере до уваги доводи адвоката Кривошея О.Ю. про те, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , а тому, він не відповідальний за своєчасне проходження технічного огляду автомобіля та не може нести відповідальність за невиконання власником авто такого обов`язку.

Суддя звертає увагу, що диспозиція ч. 3 ст. 121 КУпАП - адміністративного правопорушення, повторність вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , передбачає відповідальність саме водія транспортного засобу, який своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль.

В силу приписів п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Факт керування ОСОБА_1 13.10.2025 автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент зупинки його працівниками поліції ніким не оспорюється та підтверджується долученими до протоколу доказами. Таким чином, беручи до уваги наявність у ОСОБА_1 статусу водія в рамках даного провадження, наявність чи відсутність у ОСОБА_1 статусу власника транспортного засобу Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , яким останній керував 13.10.2025 на момент зупинки працівниками патрульної поліції, не впливає на наявність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Беручи до уваги встановлені у ході розгляду обставини, суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Кривошея О.Ю. про закриття даного провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У той же час, суддя не вбачає підстав для скерування вказаних адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у с. Чайки УПП в Київській області ДПП для дооформлення з огляду на те, що останніми, на переконання судді, надано достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Твердження адвоката Кривощея О.Ю. про те, що недолучення поліцейськими фото документів на автомобіль Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , з метою пересвідчитися чи дійсно авто перебуває в експлуатації більше двох років, чи наявний обов`язок проходження обов`язково технічного контролю, суддя відхиляє та звертає увагу, що такі доводи спростовуються поясненнями, наданими ОСОБА_1 поліцейським під час зупинки 13.10.2025, та відеозаписом в цілому.

Таким чином, суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Кривошея О.Ю. про скерування матеріалів стосовно ОСОБА_1 для доопрацювання.

Згідно з пунктом 4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, принцип правової держави передбачає обов`язок держави гарантувати утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Зокрема: відповідальність особи має бути індивідуальною; не допускається обґрунтування обвинувачення на припущеннях або незаконно здобутих доказах; усі сумніви у доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України).

Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, процедура притягнення до адміністративної відповідальності повинна відповідати конституційним принципам, а отже - будь-яке рішення у справі про адміністративне правопорушення має ґрунтуватися виключно на достовірних, належно зібраних доказах та дотриманні вимог закону.

Суддя, оцінивши надані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку, що ОСОБА_1 , будучи особою, на яку упродовж року було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч. 3 ст. 121 КУпАП, 13.10.2025 об 11 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, дорога М06 Київ-Чоп, керував автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_2 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, та своєчасно його не пройшов, а відтак, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні даного адміністративного правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності за його вчинення.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , його вік, майновий стан, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення та наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суддя вважає, що останнього слід притягнути до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У ході судового розгляду обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Таким чином, враховуючи наведене, суддя доходить висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяців.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначення саме такого адміністративного стягнення на переконання судді є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 40-1, ч. 4 ст. 121, 245, 251, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя І.Ю. Єросова