Справа № 448/1821/24 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю. В.
Провадження № 33/811/1612/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Брика Олега Михайловича на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 30.09.2024 року о 11:24 год. по вул.Яворницького, 3 в м.Судова Вишня, Яворівського району Львівської області керувала транспортним засобом автомобілем марки «SAAB 9-3», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відповідно до встановленого порядку ОСОБА_1 відмовилася. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Брик О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст постанови суду отримано в електронному суді тільки 11.10.2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що матеріали справи не містять доказів безсумнівної вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що ОСОБА_1 була готова проходити тест на алкогольне сп`яніння, так як була впевнена, що не перебуває в стані сп`яніння.

Звертає увагу на те, що працівники поліції ввели ОСОБА_1 у стресовий стан, звинувачуючи її в діях, які вона не вчиняла, переконуючи, що алкотест виявить сліди алкоголю навіть після тривалого часу після вживання.

Вказує, що ОСОБА_1 не відмовилася від проходження перевірки на стан сп`яніння, однак патрульний самовільно зафіксував відмову, яка була прийнята ним.

Зазначає, що відеозапис не є безперервним.

Акцентує увагу на тому, що працівники поліції порушили права шляхом безпідставної зупинки, введенням в стресовий стан, перешкоджаючи можливості скористатися допомогою адвоката, або хоча б близьких осіб.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Брикар О.М.,в чергове, у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду повідомлялися належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №917932 від 30.09.2024р.;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано наявність ознак алкогольного сп`яніння, які виявлено 30.09.2024р. у водія ОСОБА_1 , а також відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння;

- направленням водія транспортного засобу ОСОБА_1 30.09.2024р. на огляд в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3164732 від 30.09.2024р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП;

- відеозаписом з місця події, яка мала місце 30.09.2024р. з участю водія ОСОБА_1 який міститься на DVD-диску.

Визнаючи винною та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, як вбачається з відеозапису, працівники поліції не здійснювали по відношенню до ОСОБА_1 будь-яких дій, які могли свідчити про намір отримати від останньої відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що вона повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розуміла ситуацію у якій опинилася, однак зайняла тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 , під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі її процесуальні права.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відеозапис не є безперервним, то такі були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що досліджений судом відеозапис записаний на DVD-диск фрагментами, які є послідовним продовженням один одного. Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації. Крім того, із даних відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак остання вчиняла дії, які розцінені як відмова від проходження такого, а також вживала заходів з метою «домовленості» з поліцейськими щодо уникнення факту складення відносно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, службовий автомобіль поліцейських слідує за транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , після чого за допомогою звукових сигналів подається вимога про зупинку. Водій зупиняє транспортний засіб, поліцейські підходять та, перевіряючи документи, повідомляють причину зупинки, при цьому задавши питання «чому керуєте транспортним засобом без пристебнутого ременя пасивної безпеки?». Водій шукає посвідчення водія у застосунку «Дія» та добровільно передає телефон поліцейському для огляду. Під час спілкування працівники поліції зазначають, що від водія відчувається запах алкоголю з порожнини рота, після чого пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 пояснює, що зранку алкоголь не вживала, проте надала пояснення, що напередодні близько 22:00 год. пила алкогольний напій (пиво). На неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій чіткої відповіді не надала, фактично уникаючи проходження огляду. Поліцейські роз`яснили, що у зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом. Жодних активних дій з метою проходження огляду на вимогу поліцейських ОСОБА_1 не вчиняла, навпаки своїми діями уникала проходження відповідного огляду. При цьому, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 надавала поліцейським пояснення про те, що напередодні вживала алкоголь (пиво), остання відмовилася підписувати протокол та вживала заходів з метою «домовленості» з поліцейськими щодо уникнення факту складення відносно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили права шляхом безпідставної зупинки, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Брику Олегу Михайловичу строк апеляційного оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2025 року.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Брика Олега Михайловича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк