Справа № 339/288/25
Провадження № 33/4808/764/25
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Сметанюк В. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою захисника Воробця Романа Мироновича на постанову судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Болехіського міського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.

31 жовтня 2025 року захисник Воробець Р.М. подав апеляційну скаргу, що вбачається зі штампу канцелярії Болехівського міського суду Вх. №2435.

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги враховую наступне.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (пункт 22), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржену постанову винесено 20 жовтня 2025 року, десятиденний строк для подання апеляційної скарги, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, триває до 30 жовтня 2025 року включно.

Як вбачається зі штампу канцелярії Болехівського міського суду, апеляційну скаргу захисник Воробець В.М. подає 31 жовтня 2025 року - з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Проте, захисник Воробець В.М. в апеляційній скарзі не просить про поновлення з тих чи інших поважних причин строку на апеляційне оскарження постанови судді, відсутнє і самостійне клопотання про таке.

З огляду на наведене, вважаю, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню особі, яка її подала, так як захисник Воробець Р.М. не заявляє клопотання про поновлення такого строку.

Звертаю увагу, що в такому випадку доводи щодо законності, обґрунтованості оскарженого рішення не перевіряються, оскільки така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з додатками захисника Воробця Романа Мироновича на постанову судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло