ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/556/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Карого В.В., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 27.09.2025 о 12:10:22 в м. Тернополі по вул. Об`їзна, 6, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.9 (а) ПДР України, керував транспортним засобом Mazda CX - 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager №ARBL - 0894, що підтверджується тестом №7021 від 15.09.2025. Результат становив 0,52 % проміле.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Карий В.В., вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб «Mazda CX - 5», номерний знак НОМЕР_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу. Тому незаконна зупинка може бути підставою для визнання всіх подальших дій поліцейських неправомірними, у тому числі й огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення є надуманими та не підтверджуються жодними об`єктивними доказами.

Зазначає, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, підтверджують його адекватну поведінку, чіткі відповіді на запитання, природний колір обличчя та відсутність порушень координації рухів.

Окрім цього вказує, що поліцейські порушили процесуальні права ОСОБА_1 , оскільки не роз`яснили порядок та процедуру проходження огляду, його права, можливість скористатися правовою допомогою адвоката, а також не повідомили, що ведеться відеофіксація.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В судове засідання апелянт адвокат Карий В.В. та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце судового розгляду, повторно не заявилися.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Карий В.В. направив до суду заяву, за змістом якої просить розглядати справу без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Карого В.В.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання та апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №466562 від 27.09.2025 року, 27.09.2025 о 12:10:22 в м. Тернополі по вул. Об`їзна, 6, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.9 (а) ПДР України, керував транспортним засобом Mazda CX - 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager №ARBL - 0894, що підтверджується тестом №7021 від 15.09.2025. Результат становив 0,52 % проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 не згідний. Після чого огляд проводився в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №425 від 27.09.2025 чим порушив п.2.9 а ПДР.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що його не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

При цьому, у графі пояснення особи ОСОБА_1 вказав про те, що пояснення надасть у суді.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, 27.09.2025 року, о 12:10:22, в місті Тернопіль по вул. Об`їзна,6, водій ОСОБА_1 , керував т/з Mazda CX - 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення п.12.9.б ПДР, а саме перевищення водієм ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА № 5816261 від 27.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. (а.с. 11)

Окрім того, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції вбачається, що працівниками патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави зупинки, а саме перевищення водієм ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, що узгоджується з приписами ст.35 Закону України Про Національну поліцію.

Вказана підстава для зупинки транспортного засобу була повідомлена ОСОБА_1 працівником поліції і останній не заперечував зазначеного факту.

Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Доводи захисника щодо того, що працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 , про те, що ведеться відеофіксація, є безпідставними з огляду на відеозапис події, з якого чітко вбачається, що поліцейські одразу повідомили ОСОБА_1 , що ведеться відеофіксація та попросили його надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія.

Також, як правильно встановлено судом першої інстанції, в ході перевірки документів працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного спітніння. У зв`язку з цим, останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest №ARBL 0894». Також, працівниками поліції було роз`яснено процедуру огляду, після чого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння і результат тесту становив 0,52 % проміле. Після цього, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що останній погодився. Огляд проводився у найближчому медичному закладі КНП ТОМЦСНЗ ТОР за допомогою газоаналізатора. ОСОБА_1 двічі продував газоаналізатор в присутності лікаря, медичних працівників та працівників поліції. При цьому, в обох випадках газоаналізатор показав перевищення норми. За результатами огляду водія, лікарем закладу охорони здоров`я було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.09.2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Жодних зауважень щодо результатів медичного огляду від ОСОБА_1 не надходило.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, висновок суду першої інстанції про допущене ОСОБА_1 правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Доводи апелянта щодо порушення права на захист ОСОБА_1 , зокрема, що йому не надано можливості скористуватися правом на правову допомогу апеляційний суд вважає безпідставними.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, в тому числі, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказана правова норма регламентує право на юридичну допомогу адвоката безпосередньо при розгляді справи, розгляд якої, в даному випадку проводився судом першої інстанції.

Разом з тим, як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_1 , як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, залучила адвоката для участі в суді першої та апеляційної інстанції, який представляв її інтереси, подавав клопотання, заперечення та приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції.

Крім цього, звертаю увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Карого В.В., а тому вона не позбавлена можливості реалізувати надані їй законом процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Карого В.В., залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя