Справа № 464/5860/25 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л. В.
Провадження № 33/811/1593/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Буляндри Христини Володимирівни, потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката Буляндри Христини Володимирівни на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 9 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строк на 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , 19 серпня 2025 року о 11.20 год. на пр-ті Івана Павла, 2, 4Б у м. Львові на території ринку «Шувар», керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_1 , при виїзді на проїзну частину не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Fiat», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який наближався з правого боку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3Б, 10.11 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Буляндра Х.В., в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить, змінити оскаржувану постанову в частині призначення покарання, накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою в частині призначеного покарання. Судом першої інстанції застосовано до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надмірно суворе стягнення.

Наголошує, що дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не спричини значної шкоди, завдано шкода буде відшкодована за рахунок страхових виплат.

Повідомляє, що ОСОБА_2 рухався із швидкістю 10 км/год. не помітив транспортного засобу який рухався у зустрічному напрямку, оскільки дивився ліворуч так як мав намір здійснити поворот.

Зазначає, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності вперше, вину визнав, навчається у НУ «Львівська політехніка» , позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, він є спокійним, доброзичливим, врівноваженим, здійснює доставку гуманітарної допомоги на волонтерських засадах, здійснює допомогу матері у її підприємницькій діяльності.

ОСОБА_2 у судові засіданні апеляційного суду призначені на 31 жовтня 2025 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Буляндра Х.В. просила проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 КУпАП України, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами та у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Аргументи сторони захисту, що місцевим судом підчас розгляду справи не було дотримано вимог ст. 33 КУпАП, та обрано адміністративне стягнення, яке за своїм видом є несправедливим та занадто суворим, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, при обранні ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом було враховано дані, на які, у тому числі, посилається і захисник, а саме дані про особу водія ОСОБА_2 та обставини справи.

Санкція статті 124 КУпАП є альтернативною та надає суду можливість накласти одне з видів стягнень, а саме штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до 1 року.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, при призначенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, місцевим судом враховано характер вчиненого адміністративного правопорушення (в результаті якого постраждала однорічна дитина) яке на думку апеляційного суду є доволі небезпечним; данні про особу правопорушника, який офіційно не працює, формально вибачення за вчинене ним ДТП, не цікавився станом інших учасників пригоди, зокрема пасажирів, серед яких була однорічна дитина, відсутність відомостей про щирість визнання ним вини та усвідомлення суспільної небезпечності наслідків вчиненого діянь та конкретні обставини справи.

Відтак, з метою попередження з боку ОСОБА_2 аналогічних правопорушень ПДР України, вважаю, що до останнього не доцільно буде застосовувати штраф.

Ті обставини, що ОСОБА_2 , притягувався до адміністративної відповідальності вперше, вину визнав, навчається у НУ «Львівська політехніка» , позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, не є безумовними підставами для зміни йому призначеного судом першої інстанції стягнення, адже в результаті дій водія ОСОБА_2 постраждала однорічна дитина, окрім того водій не цікавився станом здоров`я постраждалих.

Твердження апелянта, що дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не спричини значної шкоди, завдано шкода буде відшкодована за рахунок страхових виплат, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер, окрім того апеляційний суд зазначає, що такі аргументи свідчать про те, що ОСОБА_2 не усвідомив суспільної небезпечності наслідків вчиненого діяння.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Буляндри Х.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Сихівського районного суду м. Львова від 9 жовтня 2025 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Буляндри Христини Володимирівни без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.