ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/415/25 Справа № 712/4886/25 Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Головуючий у І інстанції Пронька В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі захисника Андрієнка С.В. та правопорушника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), прокурора Гречаника Р.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Андрієнка С.В. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 17.06.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Каневі Черкаської

обл., має вищу освіту, є особою з

інвалідністю II групи, одружений,

пенсіонер, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850,00 грн., -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного спеціаліста сектору організації роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській обл. та відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 р. після припинення діяльності (після звільнення), чим вчинив адмінправопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Андрієнко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду за закрити провадження по справі за відсутністю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 та недоведеністю його вини.

Зазначає, що справа розглянута з порушенням правил територіальної підсудності, з порушенням строків розгляду справи, крім того судом не було встановлено повноважень службової особи, яка склала протокол про адмінправопорушення, на складання адмінпротоколу про правопорушення, пов`язаного з корупцією, взагалі і відносно ОСОБА_1 зокрема. Судом не надана належна оцінка матеріалам справи, які не відповідають порядку оформлення документів та не містять доказів наявності об`єктивної сторони правопорушення.

Судом безпідставно зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, тобто за умови відсутності доказів які б вказували на наявність прямого або непрямого умислу на вчинення адмінправопорушення і в той же час доказів, які вказували на наявність вини.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з УДМС України в Черкаській обл., жодного обов`язку прибути до УДМС в період з 1.01.2022 р. по 31.01.2024 р. для подання декларації на нього не було покладено і він такого обов`язку не мав.

Декларації він подавав за допомогою доньки.

Звертає увагу на те, що протокол № 18 про адмінправопорушення, пов`язане з корупцією від 11.04.2025 р., складено в м. Каневі Черкаської обл., а не в м. Черкаси. 11.04.2025 р. є датою виявлення адмінправопорушення і виявлене воно працівником Черкаського ДВБ НПУ безпосередньо в м. Каневі.

На території Соснівського району м. Черкаси ОСОБА_1 адмінправопорушень не вчиняв, а та обставина що на території Соснівського р-ну м. Черкаси знаходиться ЧУ ДВБ Національної поліції України чи власно колишнє місце служби ОСОБА_1 УДМС в Черкаській обл. для місця розгляду справи про адмінправопорушення жодного значення не має.

Звертає увагу на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 276 КУпАП № 1-11/2015 від 6.05.2015 р. № 5-рп/2015, згідно якого справа про адмінправопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Звертає увагу на те, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що при звільненні 1.02.2021 р. кадровим підрозділом було взяте письмове зобов`язання про необхідність подання декларації та щорічної за 2020 р. до 1.04.2021 р. (а. пр. 22). На виконання зобов`язання ОСОБА_1 подав 17.02.2021 р. щорічну декларацію за 2020 рік та 18.02.2021 за період з 1.01.2021 по 1.02.2021 р., тому зобов`язання було виконано в повному обсязі, після чого він помилково вважав, що інших зобов`язань щодо подачі щорічної декларації як в державного службовця у нього немає.

Не можна не взяти до уваги, що до настання кінцевого терміну подання декларації за 2021 рік (1.04.2022 р.) 24.02.2022 р. розпочалася збройна агресія рф на територію України і сама по собі ця обставина унеможливила подання декларацій у встановлений законом строк і, як загальновідома обставина, не підлягає доказуванню і фактично унеможливлювала виконання. Суд не звернув уваги на погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , який став непрацездатним. Вважає, що об`єктивна сторона сформульована формально, належним чином не розкрита, є некоректною і не підтверджується доказами. Суд не звернув уваги на те, що вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адмінвідповідальності.

Заслухавши захисника Андрієнка С.В. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора Гречаника Р.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, це діяння, яке не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки до ст. 1726 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, п. п. а), в) ґ) п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 був суб`єктом декларування, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією і зобов`язаний подавати відповідні декларації.

Також, згідно п. п. 1 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК № 449/21 від 23.07.2022 р. визначено, що щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону (щороку), абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік, що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Законом можуть бути встановлені інші строки подання декларації.

Пунктом 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 р. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста сектору організації роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській обл. та відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 р. після припинення діяльності (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений сукупністю зібраних і перевірених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута з порушенням правил територіальної підсудності, що протокол про адмінправопорушення, пов`язане з корупцією, складено в м. Каневі Черкаської обл., а не в м. Черкаси, що датою виявлення адмінправопорушення є 11.04.2025 р., виявлене воно працівником Черкаського ДВБ НПУ безпосередньо в м. Каневі, на території Соснівського району м. Черкаси ОСОБА_1 адмінправопорушень не вчиняв - є необґрунтованими з огляду на наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 1726 КУпАП, може бути виключно особа, на яку у зв`язку з її посадою поширюються певні законодавчі обмеження. Такий спеціальний суб`єкт існує лише тоді, коли особа обіймає цю посаду і правопорушення можливо вчинити тільки під час обіймання цієї посади.

Подання декларації є службовим обов`язком посадових осіб, а тому за сталою судовою практикою, з урахуванням змісту Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015, місцем вчинення правопорушення слід визнавати місце роботи за відповідною посадою, оскільки антикорупційні вимоги поширюються на відповідного суб`єкта виключно в зв`язку з зайняттям відповідної посади в державному органі чи органі місцевого самоврядування.

З урахуванням листа Верховного суду № 1089/0/2-21 від 9.04.2021 р. надано роз`яснення про те, що КУпАП окремо не визначає правил підсудності розгляду справ про адмінправопорушення, пов`язаних з корупцією.

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адмінправопорушення розглядається за місцем його вчинення, суб`єктом є особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка вчиняє відповідне правопорушення з використанням наданих повноважень.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до диспозиції та примітки до ст. 1726 КУпАП місцем вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, є місце набуття особою статусу суб`єкта декларування, тобто в даному випадку це УДМС в Черкаській обл., розташоване за адресою бульв. Шевченка, 117, м. Черкаси Черкаської обл., яке відноситься до територіальної підсудності Соснівського райсуду м. Черкаси, з таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд.

Диспозиція ч. 1 ст. 1726 КУпАП є бланкетною адміністративно-правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Примітка до ст. 1726 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосовувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 1726 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, визначений у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 27 його Прикінцевих положень.

Пунктом 27 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024 р. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. ч. 714 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. 714 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-IX від 20.09.2023 офіційно оприлюднений шляхом публікації у офіційних виданнях, вважається доведеним до відома громадян, а відтак підлягає виконанню суб`єктами, на яких поширюється його дія.

Граничним терміном подачі декларації за 2021 р. після звільнення для ОСОБА_1 було 31.01.2024 р.

Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р., після звільнення ОСОБА_1 подав 5.03.2025 р., тобто подав поза строком, визначеним законом, що є очевидним та не оспорюваним фактом.

За змістом ч. 1 ст. 1726 КУпАП, адмінвідповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що з дня набрання чинності Законом № 3384-IX здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону).

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 р. подав 5.03.2025 р., поза строком, визначеним законом, чим вчинив адмінправопорушення передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Доводи апеляції ОСОБА_1 про поважність, на його думку, причин пропуску строків подання декларації, аналогічні тим, про які він повідомив і суд першої інстанції.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 , що розпочалася збройна агресія рф на територію України та ця обставина унеможливила подання декларацій у встановлений законом строк і навіть фактично унеможливлювала виконання, на погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , який став непрацездатним, він перебував у хворобливому стані, що раніше його донька допомагала йому заповнювати та подавати декларації, тому що він не обізнаний в достатній мірі з роботою персонального комп`ютера взагалі ці обставини суд обґрунтовано не розцінив як поважну причину пропуску строку для подання декларації, тому що зазначені ОСОБА_1 ці відомості не давали право на несвоєчасне подання декларації.

Під поважними причинами необхідно розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з тяжкою хворобою, перебуванням особи на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою, тощо, - із обов`язковим долученням підтверджуючих документів для їх належної оцінки та аналізу.

Також, суд першої інстанції дослідив і перевірив доводи ОСОБА_1 стосовно повноважень посадової особи на складання протоколу про адмінправопорушення за ст. 1726 КУпАП та не погодився з цими доводами, тому що вони суперечать вимогам ст. 255 КУпАП та іншим нормативним актам.

Стосовно наявності умислу в діях ОСОБА_1 , то ці обставини також були предметом перевірки судом першої інстанції, що відповідає вимогам ст. 280 КУпАП, та суд встановив і виклав у своєму рішенні правильні висновки про наявність умислу в його діях, тому що склад правопорушення за цією нормою закону є формальним.

Також, суд першої інстанції перевірив вимоги закону, а саме ст. 38 КУпАП, про час вчинення правопорушення, виявлення правопорушення та складання протоколу про адмінправопорушення та не встановив порушень, визнав ОСОБА_1 винним у його вчиненні та наклав стягнення в межах і розмірах встановлених відповідними нормами КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений сукупністю зібраних і перевірених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові.

Доводи апеляційної скарги не є істотними, не спростовують факту вчинення особою адмінправопорушення, мають формальний характер, спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинення адмінправопорушення, а будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, які викладені в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 17.06.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Андрієнка С.В. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.