КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/2523/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі: ОСОБА_1 та його захисника Рейзіна М. В.,

розглянув апеляційну скаргу захисника Самойленка Артема Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Ірпінського міського суду Київської області

у складі судді Кухленка Д. С.

від 17 лютого 2025 року

у справі № 367/187/25 Ірпінського міського суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

На дану постанову 28 березня 2025 року захисник Самойленко А. В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення.

Вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєних правопорушеннях є необґрунтований.

Вказує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем MAZDA 323F д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки був без водійського посвідчення, а 24.12.2024 приблизно в 00 год. 35 хв. вказаною машиною керувала його дружина ОСОБА_2 , яка виявивши відсутність водійського посвідчення, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, смартфон із застосунком ДІЯ, припаркувавшись на вул. Садовій, пішки пішла додому за вказаними документами, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишились в автомобілі.

Вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено причину зупинки автомобіля MAZDA 323F д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що працівники поліції перевищили свої повноваження.

Зазначав, що за твердженнями ОСОБА_1 працівники поліції відразу ж почали необґрунтовано, без складання відповідного протоколу припускати, що водій знаходиться в стані сп`яніння, і запропонували йому пройти перевірку на стан наркотичного сп`яніння у лікарні, при цьому на зауваження, що він не є водієм, незважали.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не є допустимим доказом в розуміння ст. 74 КАС України, оскільки наданий СД-диск з відеоматеріалом не засвідчений ЕПЦ, що є порушенням ст. ст. 6,7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в обґрунтування якого вказував, що за наслідками поданої ним апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, постановою апеляційного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту через відсутність повноважень на представництво ОСОБА_1 адвокатом Самойленком А. М., внаслідок чого повторна апеляційна скарга була подана апелянтом лише 28 березня 2025 року, тобто з пропуском строку. Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2025 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Рейзін М. В., підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

За клопотанням сторони захисту у якості свідків були допитані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Рейзіна М. В., апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 791476 від 24.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA 323F д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У протоколі зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі Правила) визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ст. 266 КУпАП).

Відповідно до п. п. 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери співробітника поліції вбачається, що на вказаному відеозаписі відсутній запис про рух автомобіля MAZDA 323F д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , зокрема. Не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Наявний відеозапис, що здійснений 24.12.2024 о 01 год 20 хв, фіксує лише перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння біля автомобіля, який був у статичному положенні.

Допитані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки був без водійського посвідчення, а в зазначений час автомобілем керувала його дружина, яка припаркувавшись на вул. Садовій, пішки пішла додому за документами, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишились в автомобілі.

Будь-яких доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять. ОСОБА_1 , зі свого боку, не заперечував проти того, що вживав спиртні напої, але категорично заперечував керування автомобілем MAZDA 323F у цей час.

Апеляційний суд окремо звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який належить йому на праві власності, проте це не відповідає дійсності, адже у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля MAZDA 323F д.н.з. НОМЕР_1 , з якої вбачається, що власником транспортного засобу є саме дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Внесення до протоколу недостовірних відомостей про власника транспортного засобу вказує на формальний підхід до складання матеріалів, їх упередженість та істотне порушення вимог щодо всебічного з`ясування обставин події. Більше того, хоча у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від його підписання, досліджений відеозапис не містить запису ні моменту складання цього протоколу, ні фіксації моменту відмови ОСОБА_1 від підписання, що є додатковим свідченням порушення процедури.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. При цьому, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає, щоб всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи (in dubio pro reo), відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

На підставі всебічного дослідження матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, поза розумним сумнівом. Об`єктивну сторону правопорушення становить саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння, проте, матеріали справи не містять беззаперечних доказів цього факту. Оскільки в матеріалах справи відсутній беззаперечний та узгоджений доказ керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, вина ОСОБА_1 не доведена, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Наведеного вище суд першої інстанції не врахував, не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення та дійшов помилкового висновку про винуватість.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного перегляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику Самойленку Артему Володимировичу, в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Самойленка Артема Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2025 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова