П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Усольє-Сибірське 7, Іркутської області, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 , майора,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, а саме: начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 , діючи всупереч інтересам служби, порушила вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема: абзацу 2 ст. 11 у частині додержання законів України, виконання військового обов`язку; абзацу 4 ст. 11 у частині беззастережного виконання наказів командирів (начальників), абзацу 5 ст. 11. у частині виконання своїх обов`язків та додержання вимог статутів Збройних Сил України, ст. 16 у частині обов`язкового виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою і визначених статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; абзацу 11 ст. 83 у частині обов`язкового ведення обліку начальником служби бригади і складання звітності у встановленому порядку, щомісячного проведення з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірки облікових даних; абзацу 15 ч. 3 ст. 87 у частині обов`язкового знання стану хворих, що лікуються в інших лікувально-профілактичних закладах; вимоги Положення про військове господарство №300, зокрема: абзацу 11 п. п. 3.2.17 у частині обов`язкового знання начальником медичної служби частини, стану здоров`я хворих, розміщених в інших лікувальних установах, абзацу 18 п. п. 3.2.17 у частині організації начальником медичної служби частини медичного обліку та своєчасного подання встановленої звітності; функціональних обов`язків посадових осіб медичної служби, затверджених командиром в/ч НОМЕР_2 , у частині обов`язкового знання, начальником медичної служби бригади, стану хворих, що лікуються в інших лікувально-профілактичних закладах.

Наведені порушення призвели до того, що у період з 25.04.2025 по 14.08.2025 майор медичної служби ОСОБА_1 не знала стан здоров`я старшого матроса ОСОБА_2 , не володіла інформацією про хід його лікування та не знала місце знаходження військовослужбовця, що призвело до несвоєчасного виявлення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 старшого матроса ОСОБА_2 у лікувальному закладі та переплаті йому грошових та спричинення збитків державі на суму 71 944,40 гривень, тим самим ОСОБА_1 як військова службова особа недбало поставилася до військової служби, в умовах особливого періоду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Матеріали справи щодо ОСОБА_1 надійшли на розгляд до суду 13.10.2025, тоді як з урахуванням положень ч. 2 ст. 277 КУпАП, відповідно до яких справи про адміністративні правопорушення, передбачені 172-10 172-20 розглядаються протягом доби, суд враховуючи стислі строки судового розгляду повідомив ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду шляхом направлення смс-повідомлення.

14.10.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника Погібко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 надіслано клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату та повідомлено про відсутність ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням бойових завдань.

Судовий розгляд за клопотанням захисника відкладено до 06.11.2025, виклик на яке у виді судової повітки захисник Погібко О.О. отримав 21.10.2025.

15.10.2025 від заступника керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшло клопотання про направлення до орану досудового розслідування матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП для вирішення питання реєстрації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, ознаки якого вбачаються в діях ОСОБА_1

16.10.2025 матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 переведено в електронну форму та надіслано захиснику Погібко О.О. в його електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, сформована з Автоматизованої системи документообігу Херсонського міського суду Херсонської області.

31.10.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника Погібко О.О. надійшло клопотання про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.

05.11.2025 захисником продубльовано клопотання про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та заявлено клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що матеріали справи ним не вивчено.

Таким чином у призначені судові засідання, а саме: 14.102025 та 06.11.2025 особа, що притягається до адміністративної відповідальності та захисник Погібко О.О. не з`явились, а викладені вище обставини свідчать про те, що останні були повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду, як і отримали можливість завчасного дистанційного ознайомлення з матеріалами справи.

Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У той же час законодавством КУпАП встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вказаний вище протокол про адміністративні правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис, та який було вручено того ж дня, отже останній було відомо про існування судового провадження відносно неї. Крім того ОСОБА_1 було укладено договір із захисником, який враховуючи зміст поданих ним заяв був обізнаний щодо ходу судового розгляду.

Безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Крім того, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, (граничний термін притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливає 14.11.2025), оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 або її захисника до суду для розгляду справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративні правопорушення за відсутності останніх.

Не зважаючи на заперечення своєї вини ОСОБА_1 за змістом її пояснень, наданих особі уповноваженій на складання протоколу, від 16.09.2025, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вина останньої підтверджена наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення ОДХ 552 від 10.10.2025, який містить відомості щодо обставин, вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, зокрема встановлено порушення яких саме нормативних актів, якими врегульовано службові обов`язки начальника медичної служби, порушено, що мало свій прояв у недбалому ставленні до військової служби з наслідками у виді завданої матеріальної шкоди;

- копією доповіді командира військової частини НОМЕР_2 про самовільне залишення військової частини від 14.08.2025 №1604/7172, за змістом якої встановлено, що 26.04.2025 матрос ОСОБА_2 не повернувся з лікування у військово-клінічному медичному центрі Південного регіону до місця розташування свого підрозділу та до 14.08.2025 вводив в оману своє командування доповідаючи засобами телефонного зв`язку, що лікування надалі триває;

- витягом з наказу №53 від 20.02.2025 про зарахування ОСОБА_2 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ;

- витягом з наказу №107 від 15.04.2025 про вибуття ОСОБА_2 на лікування з основної відпустки за 2025 рік до КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради м. Одеса. Підстава рапорт капітана ОСОБА_4 від 15.04.2025 та медична карта стаціонарного хворого від 15.04.2025;

- витягом з наказу №186 від 30.06.2025 про увільнення ОСОБА_2 від займаної посади у зв`язку з довготривалим лікуванням;

- витягом з наказу №234 від 14.08.2025 про визнання ОСОБА_2 таким, що самовільно залишив військову частину, не повернувшись з лікувального закладу;

- витягом з наказу №53 від 20.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 вважається такою, що справи та посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 прийняла та приступила до виконання службових обов`язків за посадою;

- повідомленням військово-медичного клінічного центру Південного регіону МОУ від 08.09.2025 про те, що ОСОБА_2 у період з 15.04.2025 по 07.09.2025 на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону не перебував;

- копією пояснень ОСОБА_1 від 16.09.2025, за змістом яких остання зазначала, що вона, враховуючи займану посаду, займається отриманням та веденням відомостей про лікування військовослужбовців, які перебувають у закладах охорони здоров`я поза розташуванням військової частини, в тому числі шляхом інформування командира військової частини у випадках, які підлягають доповіді, тоді як знання стану військовослужбовців, що перебувають в інших закладах охорони здоров`я забезпечується офіційною інформацією від закладів охорони здоров`я. Пояснень щодо військовослужбовця ОСОБА_5 не надає;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.09.2025, за змістом яких окрім вищезазначеного звертає увагу на відсутність обов`язку «особистого нагляду» та «відвідування»;

- запит ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 16.05.2025 до директора КНП «Міська клінічна лікарня №1» про надання інформації щодо госпіталізації ОСОБА_2 від 16.05.2025;

- відповіддю КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради від 09.10.2025 №3771 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , за змістом якої повідомлено, що запит військової частини НОМЕР_2 від 16.06.2025 не надходив на офіційну електронну адресу КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР. Згідно з журналом вхідної кореспонденції зазначений запит не зареєстрований.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з?ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який востаннє продовжено Законом України від 21.10.2025 №4643-IX«Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 години 05.11.2025 строком на 90 діб.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Визначення військової службової особи надано у примітці до ст. 172-13 КУпАП, відповідно до якої, під вказаними особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Враховуючи зміст функціональних обов`язків посадових осіб медичної служби, зокрема начальника медичної служби бригади, а також зміст вищезазначеного наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду остання являється військовою службовою особою, а відповідно і суб`єктом відповідальності за ст. 172-15 КУпАП.

Так, недбале ставлення до військової служби це правопорушення у сфері службової діяльності, яке вчинюється тільки з необережності. З суб`єктивної сторони воно характеризується злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально, неякісно ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином або взагалі не виконує.

Об`єктивна сторона недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі №185/12161/15-к вказав що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Оцінюючи обсяг повноважень начальника медичної служби, суд звертається до наступних нормативних актів, зміст яких детально викладений і у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ст. 11 Закону України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16 Статуту).

Начальник служби бригади зобов`язаний вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів (абзац 11 ст. 83 Статуту).

Начальник медичної служби бригади зобов`язаний щотижня особисто контролювати проведення амбулаторного прийому хворих, а також проводити обхід хворих у медичній роті та медичних пунктах батальйонів, контролювати якість надання їм медичної допомоги та лікування, знати стан хворих, що лікуються в медичних пунктах, медичній роті та інших лікувально-профілактичних закладах (абзац 15 ст. 87 Статуту).

Згідно абзаців 11 та 18 п. 3.2.17 Наказу Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 « Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» Начальник медичної служби частини відповідає за медичне забезпечення частини та виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки вищого начальника медичної служби. знати стан здоров`я хворих, розміщених у медичному пункті частини чи в інших лікувальних установах, періодично провідувати їх; організовувати медичний облік та своєчасно подавати встановлену звітність.

За змістом функціональних обов`язків начальника медичної служби на останнього серед іншого покладено обов`язок щотижня особисто контролювати проведення амбулаторного пройму хворих, а також проводити обхід хворих у медичній роті та медичних пунктах батальйонів, контролювати якість надання їм медичної допомоги та лікування, знати стан хворих, що лікуються в медичних пунктах, медичній роті та інших лікувально-профілактичних закладах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 №901 «Про затвердження Порядку здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, військовими частинами і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки», а саме: абзацу 2 п. 4 та абзацу 5 п. 5 4. заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють надсилання таких документів (обмін такими документами) в електронній формі: іменного списку військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, із зазначенням найменування закладу охорони здоров`я, військового звання, прізвища, власного імені, по батькові (у разі наявності), дати народження, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) або особистого номера військовослужбовця, умовного найменування військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу, дати госпіталізації, дати виписки, потреби в наданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Медичні та інші документи військовослужбовця через систему електронного документообігу надсилаються: закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, та до найближчого військово-медичного закладу охорони здоров`я протягом одного дня з моменту, коли військовослужбовець поступив на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я або вибув з нього, - іменний список військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, інші документи у разі потреби.

Оцінюючи досліджені судом докази, а також письмові пояснення ОСОБА_1 , надані особі уповноваженій на складання протоколу, суд приходить до висновку що на останню як на начальника медичної служби військової частини покладено обов`язок контролю щодо перебування військовослужбовців на лікуванні в інших лікувальних закладах, порушення якого в першу чергу і було їй інкриміновано.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність повноважень щодо отримання відповідної інформації, що матиме наслідком порушення права на захист персональних даних на увазі не заслуговують, оскільки відповідна інформація витребовується у службових цілях і вищезазначеними нормативно-правовим актом отримання останньої спрощено і детально урегульовано, що не позбавляє начальника медичної служби використовувати відповідний механізм.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 не надано жодних пояснень щодо ситуації, яка мала місце з військовослужбовцем ОСОБА_2 , тоді як було оформлено запит на медичний заклад про проходження ним лікування, що все ж вказує на використання механізму урегульованого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 №901, метою якого було на переконання суду виконання обов`язків начальника медичної служби військової служби.

Оскільки вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП передбачає необережну форму вини, а вчинення останнього підлягає оцінці в розрізі функціональних обов`язків в даному випадку начальника медичної служби, суд зауважує про те, що позиція ОСОБА_1 викладена в матеріалах справи зводиться лише заперечення умисного характеру своїх дій та відсутність відповідного обов`язку, наявність якого прямо висновується з досліджених судом функціональних обов`язків, тоді необережна форма вини у свою чергу і характеризується недбалим відношенням до своїх безпосередніх службових обов`язків, про що і свідчить досліджений судом обсяг доказів.

Таким чином оцінюючи викладені докази, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, допущеного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, оскільки останні вказують на наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Підстав для направлення до органу досудового розслідування матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП для вирішення питання реєстрації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України судом не вбачається, оскільки кримінальне припорошення, передбачене вищезазначеною статтею характеризується складанням та видачою службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, а вчинення останнього характеризується умисною формою вини, тоді як протиправні дії ОСОБА_1 , встановлені судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення мають характер необережного правопорушення і не пов`язані зі складанням неправдивих документів.

Також суд звертає увагу, що попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності не завжди свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, про що неодноразово зазначав у своїй практиці Верховний Суд (справа №493/1096/15-к постанова колегії суддів ККС ВС від 02.10.2018; справа №686/11795/17 постанова колегії суддів ККС ВС від 08.12.2022; справа №663/3390/19 постанова ККС ВС від 12.10.2021).

Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, відсутність обставин, які виключають адміністративну відповідальність, визначених ст. ст. 38, 247 КУпАП, приходжу до висновку про наявність визначених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальних межах, визначених санкцією статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом.

Однак, в силу п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Таким чином, судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 172-15, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

(Номер рахунку (IBAN): UA0021451, ОдержувачГУК у Херсонській обл./Херсонській ра-он 21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959517 Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА