Справа № 451/1223/25 Головуючий у 1 інстанції: Куцик-Трускавецька О. Б.
Провадження № 33/811/1604/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 , користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 393621 від 16.07.2025, ОСОБА_1 , 16.07.2025 18:56 с. Вузлове по дорозі С14325 Шептицького району, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КНП Радехівської ЦРЛ номер 80 від 16.07.2025 року. В подальшому водія було відсторонено від керування транспортним засобом, що було зафіксовано на нагрудну боді камеру, чим порушив вимоги пункту 2.9 «А» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та закрити провадження за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію постанови ОСОБА_1 не отримував, у судовому засіданні не був присутній, а про наявність рішення дізнався лише 13 жовтня 2025 року, після ознайомлення з повним текстом у ЄДРСР.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували законні підстави для зупинки транспортного засобу.

Звертає увагу на те, що на момент події ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗСУ, і відповідно до ч.ч. 3-6 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців на стан сп`яніння проводиться уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку (ВСП) або командиром військової частини, а не працівниками поліції, отже проведений ними огляд та складені документи є юридично нікчемними.

Вказує, що під час складання протоколу не були роз`яснення права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Крім того, суд не забезпечив участь захисника, що є порушення права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції та ст. 55 Конституції України.

31 жовтня 2025 року захисник - адвокат Халупко С.В. подав заяву про його участь в судовому засіданні через підсистему ВКЗ.

Апеляційним судом забезпечена технічна можливість приймати участь захиснику - адвокату Халупко С.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, 07.11.2025 року о 12.30 захисник - адвокат Халупко С.В. на зв`язок не вийшов, клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило, тому апеляційний розгляд було проведено без його участі, та без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 393621 від 16.07.2025(а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.067.2025, з якого вбачається, що А. Діяк пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі КНП «Радехівська ЦРЛ», результат огляду проба позитивна(а.с.3); висновком лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №80 від 16.07.2025, із якого вбачається, що А. Діяк на момент огляду перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с.4); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5239896 від 16.07.2025, складеної уповноваженою особою за порушення А. Діяком пункту 2.3 «ав» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 121 КУпАП(а.с.6); долученим до матеріалів справи компакт-диском, на якому містяться 9 відеофайлів з місця події, зняті уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 16.07.2025(а.с.2).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За порушення вимог п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували законні підстави для зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На твердження апелянта про те, що під час складання протоколу не були роз`яснення права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.268 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги поліцією було виконано в повному обсязі, оскільки поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституцією України та ст.268 КУпАП, що підтверджено підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) та на зворотному боці цього протоколу.

Переглядаючи доводи апелянта про те, що на момент події ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗСУ, і відповідно до ч.ч. 3-6 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців на стан сп`яніння проводиться уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку (ВСП) або командиром військової частини, а не працівниками поліції, отже проведений ними огляд та складені документи є юридично нікчемними, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.10.2016 року № 515 (далі - Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.

Таким чином, положення даної Інструкції поширюються тільки на взаємовідносин щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Даний порядок визначає процедуру огляду осіб, які керують транспортним засобом, водночас положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції.

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в с. Вузлове по дорозі С14325 Шептицького району, тобто поза межами території будь-якої військової частини, захисник адвокат Халупко С.В. в суді апеляційної інстанції не надав жодних документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 під час його зупинки виконував обов`язки військової служби.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності. За таких обставин, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови судді Радехівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Радехівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року.

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк