ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2810/25 Справа № 932/5635/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Садиленка О.Л., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, звільнено від сплати судового збору, -

в с т а н о в и л а :

постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 278342 від 22.03.2025 року, 22 березня 2025 року о 10:36 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Jumpy» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався за адресою: траса Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 32 км + 200 м, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Садиленко О.Л., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку вказує, що апеляційну скаргу ним подано в передбачений законом строк, однак скаргу повернуто захиснику через не підтвердження повноважень. Після отримання постанови апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, ним скеровано апеляційну скаргу з урахуванням зазначених недоліків.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, захисником адвокатом Садиленком О.Л. 13.08.2025 року вперше подано апеляційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року, тобто в строк передбачений КУпАП на апеляційне оскарження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.09.2025 року, вказану апеляційну скаргу повернуто. Повторно із апеляційною скаргою захисник звернувся до суду 08.09.2025 року.

На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року, щодо ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що станом на момент подій, що підлягають розгляду судом, ОСОБА_1 ніс службу у військовій частині НОМЕР_2 . ОСОБА_1 виконував завдання командира.

Наголошує, що ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 відсутні, крім того поліцейськими не роз`яснені права. Також, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він тверезий та готовий пройти огляд у встановленому порядку: з залученням співробітників Військової служби правопорядку ЗСУ; із застосуванням безперервної відеофіксації на боді-камери (нагрудні відеореєстратори) працівників поліції або у присутності двох свідків. На кожне із відповідних клопотань поліцейські відреагували відмовою.

Зауважує, що направлення на огляд водія ОСОБА_1 не вручалося і він відповідного документа не бачив на місці зупинки. Поліцією не була поставлена вимога в порядку, передбаченому п. 2.5. ПДР, натомість інспектор поліції висловив пропозицію щодо проходження огляду. В порушення порядку огляду, після того як ОСОБА_1 повідомив, що він не бажає проходити огляд на місці зупинки, працівники поліції не направляли водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, у відповідності із встановленим порядком відповідна вимога не озвучена ОСОБА_1 .

Наголошує, що відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який додано до матеріалів справи, не містить відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Також з наданого відеозапису не вбачається, що співробітником патрульної поліції взагалі було запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки працівник поліції, запропонувавши пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, та не отримавши згоди, безпосередньо після цього перейшов до складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що відсутні будь-які документи чи інші докази, які б вказували на факт перебування 22.03.2025 року ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що в тексті протоколу вказано, що правопорушення вчинене а 10 год. 36 хвилин, на відеозаписах, що додані до матеріалів справи міститься позначка часу 10 год. 38 хв., а направлення вручене ОСОБА_1 о 10 год. 44 хв. тобто вже в процесі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення і без відеофіксації.

Стверджує, що відеозаписи поліцейських не відповідають критеріям належних та допустимих доказів, оскільки отримані із грубими порушеннями процедурних норм, а відтак не можуть братися до уваги судом.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, суддею Шевченківського районного суду міста Дніпра, не встановлено обставин справи, в оскаржуваному рішенні лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення. В своїй мотивувальній частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення. Взагалі не зазначено обставин, які безпосередньо встановлені судом, а викладені лише відповідно до протоколу.

Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, в наявності. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки.

З огляду на зазначене, такі істотні порушення тягнуть за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції досліджені письмові докази, які надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№278342 від 22.03.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозапис поліцейських.

ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідного огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даному випадку підлягає факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського.

При досліджені відеозапису, який є належним та допустимим доказом, на думку апеляційного суду фрагментальний характер запису не впливає на достовірність викладення всіх фактичних обставин. Так, на відеозаписі зафіксований факт керування автомобілем ОСОБА_1 транспортним засобом, в подальшому під час спілкування із поліцейський у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

Водночас апеляційний суд зауважує, що встановлення ознак сп`яніння є суб`єктивним судженням поліцейського та не потребує проведення окремого огляду. Поліцейський за своїм внутрішнім переконанням під час спілкуванням із водієм може вбачати ознаки сп`яніння, що є безумовною підставою для вимоги в проходженні відповідного огляду. Виявлення та оголошення ознак сп`яніння, не є твердженням про стан сп`яніння водія, а вказує на необхідність в проходженні огляду на спростування або доведення перебування в стані сп`яніння. З огляду на викладене, твердження захисника, в цій частині не заслуговують на увагу.

Крім того, доводи захисника, що поліцейським запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, що суперечить вимогам Інтрукції, оскільки поліцейський висуває вимогу в проходженні огляду на стан сп`яніння, є формальними, оскільки на думку апеляційного суду в даному випадку пропозиція або вимога в проходженні огляду є тотожними, наслідком якої є проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Крім того, поліцейським роз`яснено водієві, що за відмову від проходження огляду буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, тобто водій був обізнаний про наслідки відмови, не залежно від форми висловлення.

Разом з цим, відповідно до відеозапису поліцейських, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 , зазначив, що нічого не буде дути. Після цього останньому роз`яснені права та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Пунктом 6розділу І Інструкції передбачено, що оглядна стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, встановлений законом порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння зобов`язує поліцейського, у разі незгоди водія проходити огляду на стан сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, запропонувати йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що патрульним поліцейським після повідомлення водієм про незгоду із проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Більш того, факт, що ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд у медичному закладі, зазначає сам водій та захисник в апеляційній скарзі, та матеріали справи, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 відмовився проходити огляд у встановленому законом порядку, без розмежування виду та місця запропонованого проведення огляду.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції, в порушення вимог Інструкції та вимог КУпАП, не роз`яснили право та не запропонували ОСОБА_1 , після відмови останнього проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, пройти огляд у заклад охорони здоров`я.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд зважає, що проведення огляду здійснено із порушенням встановленого законом порядку, а тому суд приходить до висновку про недоведеність винуватості водія в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання захисника адвоката Садиленка О.Л., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Садиленка О.Л., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА