ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2593/25 Справа № 175/7363/25 Суддя у 1-й інстанції - Лютая Г. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

захисника адвоката Гайворонського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Гайворонського О.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

в с т а н о в и л а :

постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 15.03.2025 приблизно о 07:51 у м. Краматорськ по вилиці Курортна біля буд. 17 керував транспортним засобом ВАЗ 21074 державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, бліде обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом в медичному закладі відмовився, чим водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову захисник адвокат Гайворонський О.М., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення із пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку вказує, що апеляційну скаргу ним подано в передбачений законом строк, однак скаргу повернуто захиснику через не підтвердження повноважень. Після отримання постанови апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, ним скеровано апеляційну скаргу з урахуванням зазначених недоліків.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, захисником адвокатом Гайворонським О.М. 06.08.2025 року вперше подано апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, тобто в строк передбачений КУпАП на апеляційне оскарження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.09.2025 року, вказану апеляційну скаргу повернуто. Повторно із апеляційною скаргою захисник звернувся до суду 11.09.2025 року.

На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, щодо ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не враховано, що водій не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а твердження працівників поліції про нібито наявність ознак сп`яніння є непідтвердженими та спростовуються висновком, виданим закладом охорони здоров`я, відповідно до якого у ОСОБА_1 не виявлено алкоголю та психотропних речовин. Вказаний огляд проведений у термін, який не перевищує дві години.

Зауважує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки, що зупинка водія відбулася о 07-51 годині, а відмову водія зафіксовану на відео майже через 20 хвилин. Наголошує, що до суду надіслано не повний відеозапис, на якому зафіксовано, що водій відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з цим, на запит захисника надано відеозапис, який розпочинається майже з перших хвилин спілкування. Так, у проміжку часу з 07-52 до 07-57 поліцейськими наголошується про виявлення ознак наркотичного сп`яніння та вимогу пройти огляд, на що ОСОБА_1 погоджується, після цього запис переривається та розпочинається через сім хвилин. Суд вказаний запис не долучив.

Наголошує, що навіть при не дослідженні запису наданого захиснику, суд першої інстанції безпідставно не надав оцінку тому, що відеозапис поліцейських, в порушення вимог Закону є не повним та містить виключення деякого проміжку часу, що вказує на недопустимість доказу.

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та за участю його захисника адвоката Гайворонського О.М.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідного огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даному випадку підлягає факт керування транспортним засобом та факт відмови воді від проходження огляду.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, рапортом.

Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

На підтвердження доводів апеляційної скарги, захисником наданий відеозапис, витребуваний ним з патрульної поліції.

Дослідивши матеріали справи, докази надані захисником, апеляційний суд зазначає, що згідно відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктами 7-13 розділу ІІІ Інструкції визначається, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до п.4 Розділу І наведеної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається із матеріалів справи 15.03.2025 року о 07-51 годині ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції, під час спілкування, поліцейським озвучено, що у водія виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, без конкретизації самих ознак, та запропонували пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився та прослідував з працівниками поліції до медичного закладу 07-56 година відеозапису поліцейських.

В подальшому о 08-04 вбачається, що патрульний автомобіль, в якому також перебуває ОСОБА_1 , зупиняється. Поліцейськими формально вдруге наголошується, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, та не зазначено, які саме ознаки виявлені у водія, пропонується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.

Апеляційний суд зауважує, що період часу між 07-57 години до 08-04 години, на трьох бодікамерах поліцейських відсутній. А тому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити підставі ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду, його дійсне волевиявлення з цього приводу, тоді як за 9 хвилин до наданого поліцейськими запису, що є додатком до протоколу, ОСОБА_1 впевнено та без вагань погоджувався проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Отже, за наявності згоди водія на проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейські зобов`язані прослідувати з ним до закладу охорони здоров`я задля проходження такого огляду у їх присутності. В даному випадку, ОСОБА_1 погодився на проходження огляду, однак такий огляд на стан сп`яніння у медичному закладі не пройшов, з невідомих суду підстав. Перевірити весь перебіг подій та дійсне волевиявлення особи, без ознак примусу або спонукання з боку третіх осіб, апеляційний суд позбавлений можливості через відсутність відеофіксації даного перебігу подій. Разом з цим, і стверджувати про справжність рішення про відмову від проходження огляду, за наведених підстав також неможливо.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що за відсутності належних доказів беззаперечності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що матеріали справи, зокрема відеозапис поліцейських взагалі не містить фіксації виявлення та оголошення ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не містять факт перевірки реакції зіниць очей за допомогою ліхтарика. Про такий факт перевірки і не міститься даних у відеофайлах, які долучені до матеріалів справи та надані захисником за витребуванням на адвокатський запит з патрульної поліції.

Отже, жодних даних, тобто підстав для вимоги поліцейського у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення формально зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки жодна з них поліцейським не виявлена та не наголошена водієві.

Наведені обставини вказують на грубе порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та відсутність правових підстав для висування вимоги у проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, апеляційним судом встановлено порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

За наведених вище обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням інспектором поліції порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання захисника адвоката Гайворонського О.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гайворонського О.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА