Провадження №33/812/465/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Гапоненко Н. О.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючої- судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Лівшенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисниці адвокатки Мотальової-Кравець В. Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Березанського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2023 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 21 травня 2022 року о 8 годині 50 хвилині на 80км автодороги М-14 у селі Красне Миколаївського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «IVECO 130 E 18», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення пункту 2.9а ПДР України, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді від 12 січня 2023 року захисниця адвокатка Мотальова-Кравець В. Ю. 9 жовтня 2025 року подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та прийняту нову постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим клопотала про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що була позбавлена можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції не викликався, справа розглянута за його відсутності, і про наявність цієї постанови йому стало відомо лише під час ознайомлення з її змістом в реєстрі та 29 липня 2025 року під час ознайомлення адвокаткою з матеріалами справи. Після чого захисницею вперше була подана апеляційна скарга 18 вересня 2025 року, яка їй повернута апеляційним судом, та повторно подана апеляційна скарга вже 9 жовтня 2025 року. Вважала ці причини пропуску строку поважними.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового слухання повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення слухання справи не надав.

Захисниця Мотальова-Кравець В. Ю. також до суду не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про її відкладення, у зв`язку із особистою зайнятістю в цей день, але в інший час, а саме з 11.00 до 12.00 години.

Таким чином про дату та час судового розгляду, призначеного в межах крайнього строку, визначеного статтею 294 КУпАП, учасники справи повідомлені належним чином. У поданому клопотанні захисницею викладені усі обставини, які вона вважала поважними для поновлення строку на апеляційне оскарження. Натомість, надане нею клопотання про відкладення слухання справи заявлено без підтвердження неможливості явки адвокатки особисто або через використання відеоконференц-зв`язку у судове засідання, завчасно призначене на 6 листопада 2025 року на 9 годину 30 хвилину. Тому за відсутністю поважності причин для відкладення слухання справи про можливість поновлення строку, справа розглянута за відсутністю її учасників.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні та вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть перешкоджати реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Крім того 20 вересня 2022 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Завалій та інші проти України», у якому з огляду на свою практику у справах «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року) та «Устименко проти України» (заява № 32053/13 від 29 жовтня 2015 року) констатував порушення Україною, в тому числі і щодо самої особи, яка звернулася за пунктом 1 статті 6 Конвенції, порушення принципу юридичної визначеності (пункти 6, 7 рішення).

ЄСПЛ вказав на те, що суди у справах заявників, порушуючи принцип юридичної визначеності, приймали до розгляду за відсутності достатніх підстав і задовольняли скарги, подані поза межами встановленого законодавством десятиденного строку для апеляційного оскарження.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно матеріалів провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено 12 січня 2023 року, в день коли відбулося судове засідання без його участі. У змісті постанови суддя послалася на те, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про слухання справи за своїм місцем реєстрації, але будучи обізнаним про складення відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився (а.с.9-18).

13 січня 2023 року постанова судді направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень, де опублікована в загальному доступі 16 січня 2023 року. Апеляційна скарга подана вперше захисницею ОСОБА_1 адвокаткою Мотальовою-Кравець В. Ю. 18 вересня 2025 року, яка повернута апеляційним судом (а.с.36, 56) за відсутністю повноважень відповідно до статті 271 КУпАП, та вдруге лише 9 жовтня 2025 року (а.с.60). Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

За такого, оцінюючи обставини звернення захисниці ОСОБА_1 адвокатки Мотальової-Кравець В. Ю. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Березнаського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2023 року з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень статті 294 КУпАП, апеляційний суд враховує, що вказаною нормою встановлюються строки звернення до апеляційного суду в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення порушених прав заявника, який повинен діяти добросовісно. При цьому судом не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду з апеляційною скаргою за захистом свого права протягом 10 днів з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови) та метою звернення до суду.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а тому був обізнаним про порядок розгляду його справи (а.с.1, 5). Судові виклики про дату та час судового розгляду надсилалися судом за його зареєстрованим місцем проживання, але не вручені за відсутністю його у місці проживання (а.с.9-18). Постанова судді своєчасно направлена до Єдиного реєстру судових рішень, внаслідок чого ОСОБА_1 мав можливість своєчасно ознайомитися з її змістом, а отже наведена адвокаткою причина пропуску строку не пояснює підстави ознайомлення ОСОБА_1 з постановою у 2025 році та неможливість застосування ним такого способу ознайомлення, починаючи з 16 січня 2023 року.

Таким чином суддею під час розгляду справи прийняті усі заходи до належного повідомлення ОСОБА_1 про дати та час слухання справи про адміністративне правопорушення та прийняте судом рішення.

Разом з тим, посилаючись про необізнаність ОСОБА_1 про прийняте судове рішення, адвокаткою наведена лише одна причина відсутність особи у судовому засіданні у січні 2023 року, але одночасно на підтвердження добросовісної поведінки особи, притягнутої до адміністративної відповідальності у скарзі не наведено або не додано доказів того, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а саме з 16 січня 2023 року по 18 вересня 2025 року цікавився рухом справи та прийнятим рішенням. Не надано таких доказів і до апеляційного суду.

За наведених обставин посилання захисниці Малюженка В. М. на його необізнаність у складенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, за наслідками розгляду якого винесена постанова суду від 12 січня 2023 року, виглядає досить сумнівним.

Тому, враховуючи перебування постанови судді від 12 січня 2023 року в Єдиному реєстрі судових рішень з 16 січня 2023 року та посилання захисниці на номер справи, у якій винесена ця постанова, при подачі 29 липня 2025 року заяви до районного суду (а.с.25), наведена адвокаткою обставина про дату обізнаності особи щодо ухваленого відносно неї судового рішення, якою на її думку є невідома дата ознайомлення ОСОБА_1 з постановою судді в Єдиному реєстрі та дата ознайомлення адвокатки Мотальової-Кравець В. Ю. з матеріалами справи, не може бути розцінена судом як причина, яка унеможливила або ускладнила можливість вчинення процесуальної дії на своєчасну подачу апеляційної скарги, хоча б після звернення до суду.

В той же час апеляційна скарга подана захисницею 9 жовтня 2025 року, а її доводи про дату ознайомлення з матеріалами справи з 31 липня 2025 року, як початок відліку строку на апеляційне оскарження, є такими, що суперечать положенням статті 294 КУПАП, оскільки датою початку такого строку є дата винесення постанови судом.

За наведених обставин та аналізуючи норми процесуального права, які регулюють вирішення питання про поновлення строку на право апеляційного оскарження постанови судді, апеляційний суд вважає, що апелянткою пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені нею причини, які перешкодили їй в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними, оскільки нею подана апеляційна скарга невчасно без об`єктивних на то причин.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді апелянткою було пропущено без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захисниці Мотальовій-Кравець В. Ю. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Березанського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова