ПОСТАНОВА

іменем України

06 листопада 2025 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши об`єднану в одне провадження справу за матеріалами, кожні з котрих надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , з базовою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР 1 № 427471, складеним 19.08.2025 року о 02:43 год. інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, стверджується, що останній 19.08.2025 року о 01:26 год. по ділянці автошляху М06 сполученням «Київ-Чоп» (649 км), що у с. Дубина Стрийського району Львівської області, керуючи належним йому транспортним засобом марки OPEL моделі ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку керованого ним транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пункту 2.4. Правил дорожнього руху.

Протоколом про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР 1 № 427465, складеним 19.08.2025 року о 02:29 год. інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується, що останній 19.08.2025 року о 01:26 год. по ділянці автошляху М06 сполученням «Київ-Чоп» (649 км), що у с. Дубина Стрийського району Львівської області, керував належним йому транспортним засобом марки OPEL моделі ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки керованого ним транспортного засобу з використовуванням технічного засобу DRAGER ALCOTEST 6810 та у КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня», із застосуванням при цьому технічних засобів відеозапису, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху.

Обидва названі матеріали про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшли від ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області до Сколівського районного суду Львівської області 22.08.2025 року, після чого невідкладно у встановленому порядку були розподілені головуючому судді Микитину В.Я. із присвоєнням єдиного унікального номера справи 453/1420/25 та номеру провадження 3/453/613/25, а також єдиного унікального номера справи 453/1421/25 та номеру провадження 3/453/614/25.

Оскільки статтею 36 КУпАП визначено можливість накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 25.08.2025 року було об`єднано названі справи в одне провадження із присвоєнням об`єднаній справі єдиного унікального номера 453/1420/25 та номеру провадження 3/453/613/25. Призначено об`єднану в одне провадження справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП до розгляду у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 11.09.2025 року о 10:00 год., після чого судовий розгляд було відкладено на 02.10.2025 року о 09:30 год. у зв`язку із задоволенням клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду в силу необхідності ознайомитись із матеріалами цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, опісля судовий розгляд було відкладено на 06.11.2025 року о 09:30 год. у зв`язку із задоволенням клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків.

ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, будучи тричі належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, у судові засідання щоразу з`являвся, після роз`яснення йому прав та обов`язків, визначених у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, обставини, котрі викладені у складених відносно нього вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив. Надав пояснення, згідно з котрими ключовою ознакою об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є те, що правопорушник має керувати транспортним засобом та при цьому не виконати вимог поліцейського про зупинку (у першому випадку), та відмовитися у встановленому порядку від проходження огляду на стан сп`яніння (у другому випадку), одночасно вимога про зупинку транспортного засобу має бути законною. Натомість належних та допустимих доказів того, що він керував транспортним засобом, при цьому порушив Правила дорожнього руху, котрі б послужили очевидною підставою для законної зупинки транспортного засобу, працівниками поліції до вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення не долучено. Наголосив на тому, що він не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, а на підставі наявних у цій об`єднаній в одне провадження справі доказів його вина не може бути доведена. Так, відсутні відеозаписи, котрі б підтверджували факт невиконання ним вимог поліцейського про зупинку, як і самої зупинки транспортного засобу, не кажучи вже про факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він намагався у суді ознайомитись із такими відеофайлами, проте не зміг цього зробити в силу того, що їх запис на наявних DVD-Rдисках виконано у недоступному форматі. Наполягав на тому, що насправді не мало місця невиконання вимог про зупинку, а причини зупинки носили формальний характер комендантський час, зазначив також, що на місці події спостерігалися маніпуляційні дії самих поліцейських, які помилково роз`яснювали йому про нібито його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, так як про наявність такого права в особи чинним КУпАП не регламентовано, натомість він вперше притягається до адміністративної відповідальності, до цього такого досвіду не мав, проте якщо б знав про те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не може трактуватися як його право, а рівноцінна керуванню особою у стані сп`яніння, то діяв би по іншому. Окремо вважав за необхідне вказати, що поліцейські протрактували його дефект мови та розгубленість як ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді порушення мови та порушення координації рухів, при цьому цей стан йому притаманний постійно під час його хвилювання, що є очевидним й у суді, однак це ще не свідчить, що він п`яний. З огляду на вказане, наголосив, що, на його переконання, немає достатніх підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності ані за ч. 1 ст. 122-2, ані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 , будучи свідком події, після роз`яснення йому положень ст. 272 КУпАП, під час судового розгляду надав пояснення, згідно з котрими повністю підтвердив обставини викладені ОСОБА_1 під час судового розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, щодо причин та порядку зупинки працівниками поліції 19.08.2025 року близько 01:30 год. у с. Дубина Стрийського району Львівської області, належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки OPEL моделі ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , як і щодо перехвилювання самого ОСОБА_1 при цьому, що помилково було протрактовано працівниками поліції як ознаки сп`яніння, так як це дійсно є його звичний стан у неконтрольованих ним ситуаціях, про що добре відомо його повсякденному оточенню, у тому числі й свідку ОСОБА_2 , проте не було відомо працівникам поліції.

Суддя, заслухавши особу, який притягається до адміністративної відповідальності, а також свідка, дослідивши матеріали цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.4. Правил дорожнього руху, порушення котрого ставиться у провину ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, порушення котрого також ставиться у провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, встановлює ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлює ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що суб`єктом обох правопорушень є водій транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона обох правопорушень характеризується наявністю прямого умислу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, полягає у невиконанні водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, про зупинку транспортного засобу. Своєю чергою, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, одним із ключових елементів об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених як ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, так і ч. 1 ст. 130 КУпАП, є те, що правопорушник має керувати транспортним засобом.

Проте, зібрані матеріали цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення не підтверджують у цілому ту обставину, що особа, який притягається до адміністративної відповідальності, у вказаній дорожній обстановці, не дотримався вимог пунктів 2.4. та 2.5. Правил дорожнього руху, тобто будучи учасником дорожнього руху (водієм транспортного засобу), керував ним, не виконавши спершу вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, а, опісля, відмовився у встановленому порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, щодо фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то під час судового розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення знайшли своє підтвердження ті викладені ОСОБА_1 обставини, згідно з котрими на долучених оптичних носіях відсутні належні відеозаписи на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, як і факту порушення ним таких вимог Правил дорожнього руху, котрі б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали їм право здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Так, ще під час проведення підготовки матеріалів цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення до розгляду, було встановлено, що до таких матеріалів працівниками поліції долучено конверти із DVD-R дисками, на одному з котрих відсутні файли з відеореєстратора на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 інкримінованих йому пунктів 2.4. та 2.5. Правил дорожнього руху, а на іншому такі файли наявні у форматі, котрий унеможливлює їх перегляд, з огляду на що суддею 28.08.2025 року за вих. № 453/1420/25/3564/2025 було скеровано відповідний запит до ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про надання інформації щодо наявності таких відеозаписів вчинення названих правопорушень та, у випадку їх наявності, надання таких відеозаписів у доступному форматі для можливості їх перегляду суддею. На цей запит від ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, разом із супровідним листом за вих. № , 05.09.2025 року надійшли два DVD-R диски, на одному з котрих надалі відсутні файли з відеореєстратора на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 інкримінованих йому пунктів 2.4. та 2.5. Правил дорожнього руху, а на іншому такі файли наявні у форматі, котрий унеможливлює їх перегляд.

Таким чином, із матеріалів цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 як водій допустив будь-які порушення пунктів Правил дорожнього руху, та зупинку керованого ним транспортного засобу працівниками поліції. Більше того, не вбачається й тієї обставини, що поліцейські вчиняли будь які дії до зупинення транспортного засобу, та й, в цілому, з матеріалів цієї справи про адміністративні правопорушення неможливо встановити факт руху, його зупинки, причини такої, встановлення особи, яка керувала транспортним засобом, тощо.

З огляду на зазначене суддя приходить до переконання, що у даному конкретному випадку транспортний засіб марки OPEL моделі ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було зупинено працівниками поліції без належної на те правової підстави та без дотримання вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки відсутні докази про порушення ОСОБА_1 таких вимог Правил дорожнього руху, котрі б давали їм право здійснити законну зупинку вказаного транспортного засобу.

У матеріалах цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення наявне направлення до медичного закладу на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення його стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 19.08.2025 року 01:40 год. за відповідною формою, наведеною в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у котрому відповідний підпис ОСОБА_1 про вручення та ознайомлення із змістом цього документа відсутній. Доказів тому, що вказане направлення водія до медичного закладу складалося в присутності ОСОБА_1 та було йому надане для ознайомлення, немає. Окрім того, в матеріалах цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення міститься і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, у котрому не вказано дату його складення і у котрому відповідний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із змістом цього документа також відсутній, що, в сукупності та відсутності відеозаписів у доступному форматі, котрі б можна було відтворити у суді, робить названі належні до цієї справи документи недопустимими.

Підсумовуючи усе вищевикладене, суддя вважає, що висновки працівників поліції про наявність у діях ОСОБА_1 , складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, й оформлення відносно нього даних матеріалів справи, є передчасними та таким, що не підтверджені належними та при цьому допустимими засобами доказування.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що направлені до Сколівського районного суду Львівської області матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, й їх аргументація в цілому не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складів названих адміністративних правопорушень та роблять відповідні висновки працівників поліції, як і їх аргументацію у цілому, сумнівними.

Своєю чергою, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно із пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United · Kingdom), рішення від 27 жовтня 2004 року, заява № 46477/99, Європейський Суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain), рішення від 06 грудня 1998 року, заява № 10590/83, Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї об`єднаної справи в їх сукупності, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутні склади інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатого провадження у цій об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своєю чергою, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 36, 40-1, 122-2, 130, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складів зазначених адміністративних правопорушень.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН