ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/553/25 Справа № 705/3849/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Душин О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та та накладено адміністративне стягнення з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 28 червня 2025 року о 00:01 год. у с. Юрківка, вул. Садова, 1, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat SD83325 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, з`їхав на узбіччя та допустив наїзд на електроопору пошкодивши автомобіль та електроопору, чим порушив п. 2.3.б ПДР.

Також, 28 червня 2025року о 00:01 год. у с. Юрківка, вул. Садова, 1, ОСОБА_1 , керував в стані алкогольного сп`яніння, продув газоаналізатор драгер 6810, який показав результат 1.65 проміле алкоголю у видихуваному повітрі. Проведена зйомка на бодікамеру 0044, 2457, чим порушив п.2.9.а ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити вищевказану постанову в частині накладення адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік на стягнення у вигляді штрафу, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що він є військовослужбовцем, займає посаду водія-електрика безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти. На даний момент перебуває у зоні ведення бойових дій, бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з російською військовою агресією проти України.

У разі позбавлення його права керування автомобілем, це однозначно призведе до скрутного становища в військовій частині, оскільки його посада закріплена за ним і на його відповідальності. Тому для належного виконання обов`язків військової служби він потребує наявності водійського посвідчення.

Окрім того, звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, оскільки на відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксовано рух автомобіля.

Також вважає процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсною, оскільки поліцейські не запитували, чи згоден він з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що огляд на стан сп`яніння проводився з порушенням ст. 266-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на фактичні дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 374787 (ч. 1 ст. 130 КупАП) та серії ЕПР1 №374796 (ст. 124 КУпАП) від 28 червня 2025 року.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за ці правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколах обставини підтверджуються схемою місця ДТП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом виміру на стан алкогольного сп`яніння.

Також суддя міськрайонного суду, як на доказ винуватості ОСОБА_1 в чинені адміністративних правопорушень послався на письмові пояснення останнього, з яких вбачається, що він 28 червня 2025 року о 00:01 год. у с. Юрківка, вул. Садова, 1, керуючи автомобілем Volkswagen Passat SD83325, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, з`їхав на узбіччя та допустив наїзд на електроопору пошкодивши автомобіль та електроопору.

Окрім того, суд в основу рішення про накладення адміністративного стягнення поклав відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксовані обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення та з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками патрульної служби підтвердив факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Наведене також засвідчено письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Після чого тому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він погодився. Результат цього огляду, який не спростовувався водієм, був позитивний - 1.65 проміле.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею районного суду мотивовано критично оцінені показання ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки з фактичних даних, що містяться у відеозаписах з нагрудних камер поліцейських випливає, що ОСОБА_1 не заперечував обставини керування ним транспортним засобом та намагався вмовити працівників поліції не складати на нього матеріали.

Зміна позиція ОСОБА_1 щодо цих обставин, за наявності вказаних доказів, не свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 у даному випадку є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим матеріали справи не місять даних, що водієм вказаного транспортного засобу була інша особа.

Інші доводи апелянта не вказують на істотні порушення законодавства, що перешкодили чи могли перешкодити суду винести закону та обґрунтовану постанову.

Суддя, за результатами розгляду справи, застосовував до правопорушника ОСОБА_1 , стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 цього Кодексу у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 роки.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, навіть виконання ним обов`язків військової служби та зі забезпеченням оборони України, захистом її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Суд першої інстанції вмотивовано вказав, що не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

За таких обставин постанова судді є законною, скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук