ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

06 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1910/25

Провадження № 33/820/784/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., перевіривши апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Загороднього С.С. на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини.

За постановою суду, 17 липня 2025 р о 18 год 05 хв в м.Славута на автодорозі Т18-04 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння - 0,410/00. Визначення стану алкогольного сп`яніння проводилося поліцейськими на місці зупинки за допомогою газоаналізатору "Алкотест Драгер 6820", чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції захисник Загородній С.С. подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник зазначив, що пропустив його з поважних причин, оскільки не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду даної справи. При цьому ОСОБА_1 , який є особою похилого віку, не в повній мірі розумів правові наслідки та звернувся про правову допомогу вже після винесення постанови суду. Однак, суд затягнув із наданням доступу захиснику до матеріалів справи, що призвело до тривалої затримки у поданні апеляційної скарги. Звертає увагу суду і на те, що захисник Загородній С.С. не був представником в суді першої інстанції, тому була необхідність у вивченні матеріалів справи.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до статті 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд виходить з того, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли його можливості реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Крім того, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту ухвалення постанови.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, оскаржувана постанова була постановлена 12 серпня 2025 року суддею Славутського міськрайонного суду Хмельницької області. Під час проголошення даної постанови, був присутній ОСОБА_1 особа, що притягається до адміністративної, про що свідчить як судове рішення, так і розписка про вручення постанови.

Перебіг строку на апеляційне оскарження постанови розпочався 13 серпня 2025 року та закінчився після спливу десяти днів 22 серпня 2025 року (останній день для подачі апеляційної скарги). Однак, сторона захисту не реалізувала своє право на оскарження постанови у строки, встановлені законом.

З первинною апеляційною скаргою захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 звернувся лише 01 жовтня 2025 року, що підтверджується штампом Укрпошти, тобто з пропуском визначеного ст. 294 КУпАП строку.

Будь яких доказів, які б підтверджували неможливість подання апеляційної скарги у строки, визначені законом, або поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, клопотання захисника не містить. Твердження захисника, наведені у якості доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку, такі як очікування матеріалів справи задля можливості ознайомитись із ними, суд не вважає поважними причинами, враховуючи те, що ОСОБА_1 особисто отримав копію постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року.

Постановою судді Хмельницького апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника Загороднього С.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Славутського міськрайонного суду від 12.08.2025 року, оскільки поважних причин пропуску такого строку встановлено не було.

Захисник Загородній О.С. повторно звернувся до Хмельницького апеляційного суду із аналогічним клопотанням та такими ж причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. Будь-яких інших причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження захисник не навів. У зв`язку з наведеними обставинами та з урахуванням положень ст.294 ч.2 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також у зв`язку з тим, що захисником у повторному клопотанні не наведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційна скарга підлягає повторному поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статті 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити захиснику Загородньому С.С. у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу на постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя: