ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/860/25 Справа № 199/863/25 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В., адвоката Трофімчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Трофімчука В.В. на постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом першої інстанції

10.01.2025 року о 23:55 годині біля будинку №2 по вулиці Шкільній у смт. Олександрівка Краматорського району Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely MK Cross» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук, від проходження на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:

З таким судовим рішення не погодився адвокат Трофімчук В.В. та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся не уповноваженим складом суду з порушенням територіальної підсудності справ даної категорії. Оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення є смт Олександрівка Краматорського району, що підпадає під юрисдикцію Олександрівського районного суду Донецької області.

В матеріалах справи відсутні докази підстав законної зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .

Зазначає, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння та не запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Протокол про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами не доведено факту наявності у водія ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння.

Вказує, що працівниками патрульної поліції порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки не роз`яснено та не забезпечено його право на правничу допомогу.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не являються належними та допустимими доказами по справі, які об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Позиції сторін в суді:

В судовому засіданні, захисник Трофімчук В.В. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, однак до зали судового засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, сторона захисту не заперечувала проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено за його відсутність, відповідно до ст. 268 КУпАП .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ч.3 ст. 7 КУпАП закріплено, що застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є передчасним.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП України.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 , суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 217884 від 11.01.2025 року, пояснення ОСОБА_1 , постанову серії ЕНА № 3832717 від 11.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 ПДР, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, довідку згідно якої ОСОБА_1 не притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та отримував посвідчення на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 1908.2023 року та відеозаписом з бодікамер працівників патрульної поліції .

З цими висновками, суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містять встановлених саме судом першої інстанції обставин вчинення чи не вчинення ним складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що він вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та пропонує пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер».

Апеляційний суд наголошує, що працівник поліції при виявленні ознак сп`яніння у водія повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але й надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, зафіксувати їх на боді-камеру або у присутності двох свідків. Із відеозапису вбачається, що працівники поліції взагалі не проводили будь-яких дій щодо встановлення наявності у ОСОБА_1 виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не просили його якимось чином показати кисті рук, тому яким чином була виявлена ознака алкогольного сп`яніння, як тремтіння пальців, як і взагалі наявність цієї ознаки сп`яніння, з відеозапису не вбачається.

Як вбачається із матеріалів справи, свідки при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не залучались. Отже, суд приходить до висновку, що із переглянутого відеозапису не можливо встановити, що у працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, які були поліцейськім на місці зупинки транспортного засобу.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на матеріали справи, а саме на протокол про адміністративне правопорушення, який на думку суду, слугує доказом вчиненого правопорушення.

Вказаний доказ апеляційний суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та таким, який узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і який свідчить про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому вказано місце складання протоколу про адміністративне правопорушення с-ще Новодонецьке Краматорського району Донецької області, а вчинення адміністративного правопорушення зазначено: с-ще Новодонецьке Краматорського району Донецької області та смт Олександрівка Краматорського району Донецької області, що унеможливлює реально встановити місце вчинення адміністративного правопорушення та суперечить вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції .

Крім того суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в смт Олександівка Краматорського району Донецької області.

Однак вказана територія не належить до територіальної юрисдикції Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, а відноситься до територіальної юрисдикції Олександрівського районного суду Донецької області, який на даний час є діючим та здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом.

За загальними правилами підсудності, встановленими ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення за ст. 130 розглядається виключно за місцем його вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до змісту ст. 257 КУпАП місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що недотримання правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за таких обставин, постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 має бути безумовно скасованою, оскільки прийнята з порушенням вимог КУпАП.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника Трофімчука В.В. необхідно задовольнити, а постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 року,про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Трофімчука Віталія Вікторовича задовольнити.

Постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: