Провадження № 3/127/4353/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 29.06.2025 року серія ЕПР1 №375940, 29.06.2025року о 09.15год. в м. Вінниця по вул. А. Янгеля, 9, ОСОБА_1 керував ТЗ Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння огляд провожився на місці зупинки з добровільною згодою водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер 0449 тест 560 результат позитивний 1,30% велась безперервна фіксація на портативний відеореєстратор 472964, 473373.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав.

Захисник в судовому засіданні надала клопотання про закриття провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п.2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Тобто, як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає лише в разі, якщо особа керувала транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до п.1.10 ПДР, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із відеозаписів, що будь-яких підстав передбачених статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» для зупинки ОСОБА_1 не було. Працівники поліції підійшли до припаркованого автомобіля Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 знаходився позаду автомобіля. Будь-яких доказів щодо порушення ОСОБА_1 ПДР, що стало підставою зупинки поліцейським не було надано. Поліцейський вимагав надати посвідчення водія, в подальшому запитав у ОСОБА_1 чи він не вживав алкоголь на що останній відповів, що ні, після чого запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на що ОСОБА_1 погодився. Контроль вмісту алкоголю у видихувальному повітрі ОСОБА_1 здійснювався декілька разів одним і тим же мундштуком. Після проведення огляду ОСОБА_1 не погоджувався з проведеним оглядом та результатом 1, 30 проміле, разом з тим працівником поліції повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поліцейським повідомлялось, що від ОСОБА_1 чути алкоголем, разом з тим відповідно до наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що на запитання поліцейського у свідка чи відчувала вона запах алкоголю від ОСОБА_1 перебуваючи з ним в машині, остання відповіла, що ні.

Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Зупинка транспортного засобу без підстав визначених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» є не законною, а тому усі подальші вимоги поліції, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Частиною першою ст. 130 КУпАП, передбачено відповідальність яка настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом і зазначені обставини обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Кожний транспортний засіб чи склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення « водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) або взагалі поруч, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки це не доводить факт керування транспортним засобом.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Наведене кореспондується із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 № 14.

Вказана правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, згідно з пунктом 2 та 3 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 1 та 10 розділу II Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Як вбачається із відеозапису Поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капралом поліції Ратушняком Андрієм Анатолійовичем було повідомлено, що від ОСОБА_1 чути алкоголем, разом з тим відповідно до наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що на запитання поліцейського у свідка чи відчувала вона запах алкоголю від ОСОБА_1 перебуваючи з ним в машині, остання відповіла, що ні. Будь-яких інших ознак наявності алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці поліцейським повідомлено не було в порушення п. 1 та 10 розділу II Інструкції, разом з тим такі ознаки знайшли своє відображення у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а тому у поліцейського були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Шегда М.М. та міститься в матеріалах справи вбачається, що у ОСОБА_1 виявлений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук.

За наслідками проведеного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння оформлення адміністративних матеріалів та складання протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №375940 від 29.06.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 здійснювалося Ратушняком А.А., який не може стверджувати про правомірність проведеної процедури огляду водія та такі докази не можуть бути належними і допустимими.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735 (далі - Інструкція) зазначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1,3,4 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В той же час, пунктом 9 цього ж розділу Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п.п. 8, 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, вищевказаного вбачається, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія з результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції зобов`язаний запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, проте працівник поліції почав складати протокол. ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд в закладі охорони здоров`я та не направлявся працівниками поліції в такий заклад. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в матеріалах справи відсутнє.

В подальшому, 29.06.2025 року о 10 год. 57 хв. ОСОБА_1 за самозверненням пройдено огляд на стан сп`яніння в КНП «ЦТЗ Соціотерапія» ВОР» в присутності поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області капрала Перфілова Є.Є.(ВНП 020443). На підставі дослідження у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння: Алкотест 6820-0,72 проміле, Алкотест 6820-0,71 проміле, що підтверджується копією довідки вих. 1413 від 29.06.2025 року.

З огляду на те, що результати спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 7510 заводський номер ARLM-0449 за показниками якого, у ОСОБА_1 виявлено 1,30 проміле, тест №560 та результати спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820 0, 72 проміле, Alcotest Drager 6820 0, 71 проміле суттєво відрізнялись, а тому ОСОБА_1 просив чергового лікаря провести лабораторне дослідження з метою уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, разом з тим черговим лікарем було відмовлено.

В подальшому поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Каракуловим О.С. в ОСОБА_1 відібрано пояснення щодо незаконних дій працівників КНП «ЦТЗ Соціотерапія» ВОР» та відмови в проведенні лабораторного дослідження, що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.06.2025 року та поясненнями від 29.06.2025 року.

Згідно з п. 7, 8, 9, 14 розділу IIІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження.

Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Для визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Таким чином, працівниками КНП «ЦТЗ Соціотерапія» ВОР» не проведено лабораторне дослідження з метою уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, оскільки покази технічних приладів суттєво відрізнялись, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження не відбирались, що унеможливлює проведення підтверджуючого дослідження.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до відповіді Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1923542025 від 02.07.2025 року рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 не прийнято.

Відповідно до відповіді КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» №29/6668 від 04.07.2025 року щодо надання результатів дослідження ОСОБА_1 та належним чином засвідчених копій сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яким проводилось дослідження ОСОБА_1 надано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 2414 103 24 спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 заводський номер ARSK-0282 та № П 51 QM 2415 103 24 спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 заводський номер ARSK-0284.

З огляду на відсутність роздруківки показників вимірювальної техніки «Алкотест 6820» неможливо пересвідчитися в тому, що саме прилад Alcotest Drager 6820 заводський номер ARSK-0282 чи Alcotest Drager 6820 заводський номер ARSK-0284 був використаний для перевірки стану сп`яніння у ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді ТОВ «АТЗТ Компанія» Сатурн Дейта Інтернешенл» вих. №817-09 від 02.09.2025 року та вих. №818-09 від 02.09.2025 року, який являється уповноваженим представником та офіційним ексклюзивним дистриб`ютором європейського виробника концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) в Україні з постачання, введення в обіг та продажу приладів алко- та наркодіагностики і витратних матеріалів до них (Impairment Checks Products), має відповідні сертифікати та надає послуги уповноваженого виробником ексклюзивного сертифікованого сервісного центру для висококваліфікованого гарантійного та післягарантійного сервісного технічного обслуговування, регулювання (градуювання), ремонту, зокрема газоаналізаторів для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6820 вбачається, що при експлуатації газоаналізаторів для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6820 та Drager Alcotest 7510 OIML повинні використовуватись виключно ті аксесуари (допоміжні засоби), що перераховані в розділі настанови з експлуатації «Специфікація замовлення» та дозволені до використання виробником, інакше правильне функціонування виробу може бути порушено.

Мундштуки до приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі призначені виключно для одноразового використання, на верхній поверхні мундштуків зазначено символ «Повторно використовувати ЗАБОРОНЕНО».

Разом з тим, як вбачається із наявних відеозаписів в матеріалах справи, контроль вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 здійснювався декілька разів одним і тим ж мундштуком.

Крім того, зазначено, що мундштуки до приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі призначені виключно для одноразового використання. Недотримання вищезазначених вимог може призвести як до ризику некоректної роботи засобів вимірювальної техніки газоаналізаторів, фактичних необ`єктивних тестів, так і до епідеміологічних ризиків, та, як наслідок, буде порушувати конституційні права та інтереси людини. Закупівля мундштуків Drager Alcotest Mouthpieces Standard на адресу КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної Ради не здійснювалась у 2022-2025 роках.

Відповідно до змісту протоколу серії ЕПР1 №375940 від 29.06.2025 року, а саме графа 10: технічний засіб відеозапису:472964,473373.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов'язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається із відеозапису обставин та подій ID реєстратора: 473373 та ID реєстратора: 472964, які долучено до справи, відеофіксація не здійснювалась безперервно, від самого початку до кінця, а містить переривання фіксації подій в порушення вимог Інструкції, а тому не може вважатись належним та допустимим доказом по справі, оскільки не містить повної інформації, яка підлягає доказуванню у даній справі, зокрема: про рух транспортного засобу, порушення ОСОБА_1 п. 8.4 ґ ПДР відповідно до чого було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., зупинку транспортного засобу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а містить переривання фіксації подій в порушення вимог Інструкції, а тому не може вважатись належним та допустимим доказом по справі.

Згідно із постановою Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16 у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

Даний висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази вказують на недоведеність того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що в свою чергу вказує на недоведеність наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Будь-яких інших доказів, якими б доводився факт керування ОСОБА_1 автомобілем, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, ОСОБА_1 було позбавлено права скористатись послугами адвоката, роз`яснення прав після проходження огляду порушує право особи на захист, оскільки це позбавляє її можливості повною мірою скористатися цими правами, реалізувати свої законні інтереси та скористатися доступними правовими засобами для захисту, що може стати підставою для визнання доказів, отриманих в результаті таких дій, недопустимими.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 247 п. 1 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі слід закрити, оскільки в діях особи відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, 266, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: