Справа № 196/852/25
№ провадження 3/196/438/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді:? ? ?Костюкова Д.Г., за участю секретаря судового засідання: Грищенко А.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , захисника: Бойка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Царичанка справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, рнокпп НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ? ?

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№400669 від 23.07.2025 зазначено, що 23 липня 2025 року близько 22.47 год. в с.Рудка по вул.Шевченка Дніпровського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 210700-20 н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 23.07.2025 увечері він звернувся до свого ОСОБА_3 , щоб він звозив його з дружиною в магазин, так як до цього він вживав алкогольні напої. Коли вони поверталися додому, то за кермом автомобіля був ОСОБА_3 , а він сидів на задньому сидіння. Коли вони проїжджали повз автомобіля працівників поліції, він з заднього сидіння висунув руку у водійське вікно та помахав їм, після чого працівники поліції поїхали за ними та зупинили їх. Він одразу ж казав працівникам поліції, що за кермом був не він, але вони ніяк на це не реагували та навіть не запитали ОСОБА_3 про це. Просить провадження по справі закрити, оскільки автомобілем не керував.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 вони добре знайомі, так як проживають на одній вулиці. 23.07.2025 близько 22.00 год. до нього прийшов ОСОБА_1 та попросив його звозити по справах до центру села, оскільки він був нетверезий. Він погодився та відвіз ОСОБА_4 та його дружину до магазину. В автомобілі ОСОБА_4 не працюють зліва двері водія та пасажира, а тому залазити на водійське місце потрібно залазити через пасажирські дверцята. Біля магазину стояв автомобіль працівників поліції, які бачили, що саме він був за кермом. Коли вони поверталися додому, то ОСОБА_4 сидів на задньому сидінні, а його дружина на передньому пасажирському. Він не помітив, махав чи ні комусь ОСОБА_4 через його вікно, але коли вони зупинилися біля двору, до них під`їхав автомобіль працівників поліції, які одразу ж почали пропонувати ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння. Працівникам поліції не повідомляв, що він був за кермом, оскільки був впевнений, що вони і так це бачили.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто диспозиція зазначеної статті для складу адміністративного правопорушення передбачає наявність необхідної умови - керування транспортним засобом.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом є свідоме виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Отже, доказуванню по цій справі, насамперед, підлягає факт керування особою транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №400669 від 23.07.2025 року від підпису якого ОСОБА_1 відмовився (а.с.1); акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився під відеофіксацію на б/к №799501 (а.с.3); довідка інспектора САП ДРУП лейтенанта поліції Зайвої В. про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія (а.с.5); диск DVD+R з відеозаписами події(а.с.4); рапорт поліцейського СРПП ВП №4 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції Чубинець О.В. (а.с. 2).

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні DVD-диску на наданих відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 210700-20 н.з. НОМЕР_2 в с.Рудка по вул.Шевченка при зазначених в протоколі обставинах. ? ?

При цьому, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 одразу ж заперечував факт керування транспортним засобом, будь-яких доказів які б підтверджували зворотне, працівниками поліції не зібрано та до протоколу не долучено.

Суд зауважує, що на місці події були наявні свідки, однак працівниками поліції з приводу обставин адміністративного правопорушення вони опитані не були.

В постанові по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року ВС/КАС України вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Таким чином, будь-яких доказів які б спростовували пояснення ОСОБА_1 та допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 з яких вбачається, що 23 липня 2025 року близько 22.47 год. в с.Рудка по вул.Шевченка Дніпровського району, за кермом автомобіля ВАЗ 210700-20 н.з. НОМЕР_2 був не ОСОБА_1 , а інша особа суду не надано.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи та надати оцінку діям, які інкримінуються особі, що притягується до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. Оскільки, з долучених до матеріалів справи доказів не встановлено, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 керував автомобілем при обставинах, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначене унеможливлює притягнення останнього до відповідальності за порушення п. 2.9а ПДР України.

Сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє уповноважену на складання протоколу особу від обов`язку збирання доказів у спосіб, визначений Законом.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та обставини, що викладені в ньому, повинні бути перевірені судом за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність у судовому засіданні вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ст. 247, 280, 283-284, 285, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

? ? ? ? ? ? ? Суддя:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков