Справа №588/2146/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.
Номер провадження 33/816/467/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Цебер О.Ю. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу,

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення за те, що він 05 листопада 2024 року о 10 год. 00 хв. у с. Боромля, на автодорозі Н-12, керував транспортним засобом BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху та вчинив ті самі дії повторно протягом року.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Цебер О.Ю. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року, а провадження у справі відносно її підзахисного за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник посилається на те, що при розгляді даної справи поза увагою судді суду першої інстанції залишилось те, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він є військовослужбовцем, намагався пояснить, що виконує невідкладне бойове завдання, яке було пов`язано з виїздом на транспортному засобі, а роз`яснювати, чому у нього відсутній документ на право керування часу не мав, проте, на такі пояснення останнього поліцейські уваги не звернули і незаконно склали відносно нього протокол за ч.5 ст. 126 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а ПДР. Однак, а матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч. ч. 2-4 ст. 126 КУпАП. Так, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Для утворення повторності і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, останній повинен був бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. ч. 2-4 ст. 126 КУпАП протягом року, чого, фактично не було, тобто, зміст викладених у протоколі обставин вчинення правопорушення не відповідає змісту диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, а надані докази на підтвердження інкримінованого правопорушення не є належними та допустимими.

При цьому, захисник звертає увагу, що наявні в матеріалах справи відеофайли виявились технічно несправними і не відтворили зображення, у зв`язку з чим не можливо встановити факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , його зупинку, процедуру складання протоколу та інші обставини, що мають значення для справи.

Також, апелянт звертає увагу і на те, що суд першої інстанції безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, враховуючи, що останній посвідчення водія не отримував.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Цебер О.Ю. були повідомлені належним чином, однак, до суду не з`явилась.

На адресу суду надійшла заява захисника Цебер О.Ю., в якій остання просила розглядати справу без її участі з додатковим посиланням на те, що апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 , підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

З врахуванням вказаного, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Цебер О.Ю., що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Так, пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У свою чергу, ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а ч. 5 ст. 126 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Тобто, диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Також, апеляційний суд зауважує, що ст. 35 КУпАП визначено, що повторним визнається вчинене особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 166558 від 05 листопада 2024 року, постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Сумській області ДПП від 05 листопада 2024 року та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, на спростовування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи міститься 2 диски з відеозаписом, здійсненим працівниками поліції, один з яких (а.с.8), дійсно, є технічно несправним, проте інший відеозапис (а.с.41) в повному обсязі відтворює події, за яких відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний матеріал.

Саме цим доказом, як було встановлено апеляційним судом під час його перегляду в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, підтверджується те, що працівники поліції зупинили автомобіль BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого рухався по автодорозі з перевищенням допустимої швидкості. Під час спілкування з водієм, як було встановлено, ОСОБА_1 , поліцейські виявили по базі даних, що він є особою, яка була притягнута судовим рішенням від 18 вересня 2024 року до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, в тому числі, у виді позбавлення права керування, чого останній і сам не заперечував. Оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим такого права, зазначені обставини стали підставою для складання відносно нього працівники поліції протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП, який останній підписав власноручно і жодних зауважень чи заперечень щодо його змісту не склав.

При цьому, доводи захисника про те, що у даному випадку не доведено повторності, з посиланням на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 протягом року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, є надуманими, безпідставними та такими, що не узгоджуються з вимогами вищезазначеного Закону, враховуючи те, що останній, будучи притягнутим 18 вересня 2024 року до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП через незначний час, а саме, 05 листопада 2024 року, вчинив аналогічне адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом не маючи права на таке керування.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є особою, яка взагалі не отримувала посвідчення водія, а тому, суддею було безпідставно накладено на останнього таке адміністративне стягнення, як позбавлення такого права, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом особи, яка раніше була позбавлена права керування.

Чинне адміністративне законодавство розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом. На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч.2 ст.126 КУпАП, - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В даному випадку ч.2 ст.126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права. Частина 5 ст.126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція ч.5 ст.126 КУпАП встановлює обов`язкове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Таким чином, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, апеляційний суд зауважує і на практику ВС, викладену у постанові від 04 вересня 2023 року по справі №702/301/20, в якій звернуто увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.

За таких обставин, посилання захисника на неможливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, також, є безпідставними, а рішення судді суду першої інстанції в цій частині цілком узгоджується з вищезазначеними нормами Закону.

Інших доводів, на спростовування правильності висновків судді, викладених в оскаржувані постанові, апелянтом у поданій апеляційній скарзі не наведено, і під час апеляційного перегляду таких обставин встановлено не було.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводів захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Цебер О.Ю. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.