Справа № 156/1272/25
Провадження № 3/156/848/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 29.09.2025 близько 18:00 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за одяг, чим міг завдати моральних страждань.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також, 29.09.2025 близько 18:00 год. за місцем свого проживання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2016 р.н., чим міг завдати йому моральних страждань.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Окрім цього, 29.09.2025 близько 18:00 год. за місцем свого проживання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї невістки ОСОБА_4 , а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за одяг чим міг завдати моральних страждань.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також, 29.09.2025 близько 18:00 год. за місцем свого проживання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї невістки ОСОБА_4 у присутності малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2023 р.н., чим міг завдати йому моральних страждань.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Окрім цього, 29.09.202, близько 18:00 год. за місцем свого мешкання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_6 (матері своєї співмешканки), а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за одяг чим міг завдати моральних страждань.

Також, відповідно до змісту протоколу серії ВАД №430333 від 29.09.2025 вбачається, що 29.09.2025 о 19:30 год. за місцем свого мешкання ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського, а саме, не надав документи, що посвідчують його особу, чим вчинив непокору працівнику поліції.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.185 КУпАП.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 07.11.2025 об`єднано в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173 - 2 КУпАП (справи №№156/1274/25, 156/1278/25, 156/1279/25), за ч.2 ст.173 - 2 КУпАП (справи №№ 156/1276/25, 156/1277/25) та за ст.185 КУпАП справа №156/1272/25. Присвоєно справі єдиний номер - 156/1272/25.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав частково. Підтвердив, що конфлікт за викладених у протоколі обставин дійсно мав місце, однак він не вчиняв непокори не надавши документи, які підтверджують його особу на вимогу поліцейського, оскільки відповідних документів на час вимоги у нього не було.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно із п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - дитиною, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Тобто, з огляду на вищезазначене, дитина є постраждалою від домашнього насильства, якщо вона безпосередньо зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно з п.14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Провина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, окрім визнання останнім своєї вини, підтверджується:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії: ВБА №206603 від 29.09.2025, ВБА №206604 від 29.09.2025, ВБА №206602 від 29.09.2025, ВБА №206605 від 29.09.2025, ВБА №2066031 від 29.09.2025, які відповідають вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містять виклад суті вчинених правопорушень та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- рапортом за фактом виклику на лінію «102» ОСОБА_4 про те, що її свекор перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчиняє домашнє насильство;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

За результатами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, уповноваженою службовою особою винесено стосовно ОСОБА_1 терміновий заборонний припис із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Таким, чином, суд та кваліфікує дії ОСОБА_1 , як домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 також інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП за фактом того, що 29.09.2025 о 19:30 год. за місцем свого проживання він не виконав законну вимогу поліцейського, а саме, не надав документи, що посвідчують його особу, чим вчинив непокору працівнику поліції.

Під час судового засідання ОСОБА_1 пояснив, що він не міг надати документи, що посвідчують його особу поліцейському, оскільки відповідних документів на час вимоги у нього не було, злісної непокори він не вчиняв.

Статтею 185 КК України передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Обєктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки.

Обєктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

Субєктом даного адміністративного проступку загальний, а субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Разом з цим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинення даного адміністративного правопорушення.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу долучено рапорт за фактом виклику на лінію «102» ОСОБА_4 про те, що її свекор перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчиняє домашнє насильство, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у яких вони повідомили про обставини вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 з підстав встановлення особи та складення адміністративних матеріалів.

Разом з цим, вказані документи жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме, злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського. Більше того, вказаний рапорт та пояснення стосуються обставин вчинення домашнього насильства, а протокол про адміністративне затримання є лише документом, що фіксує факт тимчасового обмеження волі особи за вчинення адміністративного правопорушення та жодним чином не доводить вину ОСОБА_1 у злісній непокорі працівнику поліції.

Інших об`єктивних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП за викладених у протоколі обставин, а тому провадження у цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Частинами 1 та 2 ст.36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Таким чином, суд, враховуючи характер вчинених правопорушень та ступінь їх суспільної небезпеки, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.2 ст.173 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст.23 КУпАП, з урахуванням приписів ст.36 КУпАП.

Одночасно із накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., стягнувши його на користь держави.

Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Волинські області/м Нововолинськ/21081100; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0003556.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Волинського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н.Н. Комзюк