Справа 729/1515/25
3/729/739/25

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Булига Н.О., за участю секретаря Романченко С. С., розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду адміністративний матеріал, який надійшов з ВП №2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 130 КУпАП-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2025 року серії ЕПР1 №447208, ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, 08.09.2025 року о 09 год. 40 хв. в м. Бобровиця по вул. Катериничів 1, керував автомобілем Ford Sierra д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена за дії, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є вчинення дій, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, особою, яка двічі протягом року піддавалася стягненню за зазначеною статтею.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, уповноваженою особою до матеріалів справи додано постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.06.2020 №592/6924/20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП; постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.06.2020 №592/5507/20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП; постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.06.2020 №592/6323/20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП; постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.07.2020 №592/8440/20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130, ч.4 ст.121 КУпАП та постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2023 №592/16725/23, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Проте, із наданих постанов вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності у 2020 та 2023 роках, що не свідчить про піддання його двічі протягом року адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції чи за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших доказів, котрі б підтверджували, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння чи відмовився від проходження огляду на стан сп"яніння, суду не надано.

З вказаного випливає невідповідність наданих доказів фабулі адміністративного протоколу.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий висновок щодо дій певної особи.

Таким чином, до матеріалів справи не долучено належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії передбачені ч.1 ст.130 КУпАП та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в законодавчих актах України, зокрема, в КПК України, в ст. 17 якого зазначається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 статті 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №447208 від 08 вересня 2025 року, не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду матеріали, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя