ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/16817/25

Провадження № 3/947/2409/25

06.11.2025 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 310124 від 24.04.2025 року)

ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 року о 23:54 год., за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 27/28, водій ОСОБА_1 (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував транспортним засобом електричним самокатом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Адвокат Коваленко Т.В. просила суд закрити провадження у справі на підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав що викладені у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності повідомила суду, що з протоколом про адміністративне правопорушення згодна.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та оцінивши надані докази відповідно до вимог статей 251252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд установив такі фактичні обставини та дав їм правову оцінку.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, що може рухатися дорогами загального користування. Водночас механічним транспортним засобом визнається транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, у тому числі електричного. Стаття 16 Закону України «Про дорожній рух» покладає на водія обов`язок не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №13-06 (далі - ПДР України).

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у частинах першій - четвертій статті 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електроскутер, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Окрім того, відповідно до Закону України №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв транспортний засіб, а не лише механічних транспортних засів.

Належними та допустимими доказами у справі є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №310124, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити, опис події та ознак правопорушення. До матеріалів справи долучено відеозапис із місця події, що об`єктивно підтверджує факт керування ОСОБА_1 електросамокатом, наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмову від огляду. Допитані у судовому засіданні працівники патрульної поліції ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки сп`яніння і відмовився пройти огляд у передбачених законом формах.

Сукупність зазначених доказів є послідовною, взаємопов`язаною і узгодженою між собою, що виключає сумніви щодо фактичних обставин події. Зовнішні ознаки сп`яніння описані конкретно й відповідають типовим проявам алкогольного впливу на організм. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджена як документально, так і відеоматеріалами, є юридично значимою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд доходить висновку, що на момент події ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу електричного самоката, керував ним під час участі у дорожньому русі, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та, усвідомлюючи законну вимогу поліцейських, умисно відмовився від проходження огляду. Відмова від огляду утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, незалежно від подальшого підтвердження або спростування факту сп`яніння лабораторними методами, оскільки диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП охоплює як керування у стані сп`яніння, так і сам факт відмови від огляду.

Сукупність наявних доказів є достатньою для висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Об`єктом посягання виступає безпека дорожнього руху, об`єктивна сторона виражена у відмові від огляду на стан сп`яніння, суб`єктом є водій транспортного засобу, а суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

З огляду на ступінь суспільної небезпечності правопорушення, характер дій особи, наявність умислу, а також обставини події, суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що відповідатиме меті покарання запобіганню правопорушенням і вихованню особи у дусі дотримання правил дорожнього руху.

Суд, дослідивши наведені доводи сторони захисту, вважає їх безпідставними, такими, що не узгоджуються з матеріалами справи, зібраними доказами та положеннями законодавства, які регулюють відповідальність за відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він нібито не керував електросамокатом, оскільки залишив його на узбіччі, спростовується сукупністю об`єктивних доказів у справі.

Зазначене підтверджується також узгодженими та послідовними поясненнями працівників Управління патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які без суперечностей описали, що водій ОСОБА_1 керував електросамокатом, мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та після зупинки відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку.

Таким чином, доводи про відсутність факту керування спростовуються належними і допустимими доказами, оціненими судом у сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Щодо тверджень особи про те, що вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є не лише керування транспортним засобом у стані сп`яніння, але й відмова від проходження огляду на вимогу поліцейського. Відповідно до усталеної судової практики, факт відмови від огляду є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від подальшого підтвердження або спростування стану сп`яніння.

Саме тому посилання ОСОБА_1 на відсутність у нього алкогольного сп`яніння не впливають на кваліфікацію його дій та не звільняють від відповідальності.

Не заслуговують на увагу і твердження про те, що електросамокат «Bolt Jet» не є транспортним засобом у розумінні ст.130 КУпАП. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, транспортним засобом є будь-який пристрій, призначений для перевезення людей чи вантажу, який може рухатися дорогами загального користування.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не керувати транспортним засобом у стані сп`яніння незалежно від його конструктивних характеристик.

Релевантна судова практика є однозначною: використання електросамоката або подібного засобу (моноколеса, гіроборда, сегвея тощо) для пересування особи дорогами загального користування створює підвищену небезпеку і підпадає під поняття «транспортного засобу» у контексті ст.130 КУпАП. При кваліфікації дій особи значення не має потужність електродвигуна чи його технічні характеристики, оскільки ключовим є сам факт участі такого засобу у дорожньому русі та керування ним особою.

Крім того, Закон України №2956-IX від 24.02.2023 року визначає категорію легких персональних електричних транспортних засобів (зокрема, електросамокатів), які рухаються дорогами загального користування та є повноцінними учасниками дорожнього руху. Отже, електросамокат «Bolt Jet», що має електричний двигун і конструктивно призначений для руху проїзною частиною чи тротуарами, є транспортним засобом у розумінні чинного законодавства.

Щодо посилання сторони захисту на статтю 7 КУпАП про необхідність суворого додержання законності, суд зазначає, що саме у межах законних повноважень працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , зафіксували ознаки сп`яніння, роз`яснили права та запропонували пройти огляд у встановленому законом порядку, про що складено належним чином оформлений протокол.

Таким чином, зібрані докази підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом судової електросамокатом судової із зовнішніми ознаками сп`яніння та свідомо відмовився пройти огляд на вимогу поліцейських, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Його пояснення про відсутність керування, тверезий стан та невизнання електросамоката транспортним засобом є способом уникнення відповідальності і не ґрунтуються на об`єктивних доказах.

Отже, суд дійшов висновку, що доводи сторони захисту не підтверджуються матеріалами справи, суперечать установленим фактичним обставинам і нормам права, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605, 60 грн.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2024 року, що складає 605, 60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.