ПОСТАНОВА

іменем України

03.11.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 477623 від 08.10.2025 зазначено, що: «08.10.2025 о 22:00 годині ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Сонячна Набережна, 60 керував транспортним засобом «Toyota Camry», н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, правопорушення вчинено ОСОБА_1 повторно протягом року, постанова серії ЕНА № 5767823 від 20.09.2025, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.1-а) Правил дорожнього руху».

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, через офіційний веб-сайт «Судова влада України».

Крім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 під підпис ознайомлений поліцейським про те, що дана справа буде розглядатися в Амур-Нижньодніпровському районному суді міста Дніпра.

Тобто судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази у справі, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Працівниками поліції для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 477623 від 08.10.2025, згідно якого особа ОСОБА_1 була встановлена за посвідченням водія;

- письмове пояснення ОСОБА_1 ;

- рапорт;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5767823 від 20.09.2025 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії;

- довідку старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП від 14.10.2025, з якої слідує, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Проте, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 477623 від 08.10.2025, особа ОСОБА_1 була встановлена поліцейським за посвідченням водія. Протокол не містить виправлень.

Протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, зміст протоколу визначений ч. 1 ст. 254 КУпАП, згідно якого у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, поміж іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення).

Таким чином, зазначивши у протоколі про адміністративне правопорушення, що особа ОСОБА_1 встановлена за посвідченням водія, поліцейський констатував наявність у особи права керування транспортним засобом, що суперечить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що інкриміновано ОСОБА_1 .

Відомості про особу ОСОБА_1 , зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, суперечать змісту довідки старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП від 14.10.2025, з якої слідує, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Надаючи оцінку суперечності змісту протоколу про адміністративне правопорушення та довідці від 14.10.2025 щодо наявності або відсутності у особи посвідчення водія, слід виходити з того, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але і виступає як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення після вивчення всієї доказової бази (ст. 254 і 255 КУпАП). Тобто, складанню протоколу про адміністративне правопорушення передує стадія збору доказів і якщо працівник поліції встановив особу за посвідченням водія, відповідно такі дані працівник поліції мав на момент складання протоколу, про що і зазначив в ньому.

За таких обставин слід виходити з приписів ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, слід зважати і на рішення ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002, де ЄСПЛ неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Отже, суддя не може визнати як допустимий доказ довідку старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП від 14.10.2025, з якої слідує, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, оскільки її зміст суперечить змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що особа ОСОБА_1 була встановлена за посвідченням водія.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5767823 від 20.09.2025 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Незважаючи на те, що даних про скасування постанови серії ЕНА № 5767823 від 20.09.2025 в справі не має, суддя не може посилатися на дану постанову, як на належний доказ, який би вказував на ознаку повторності вчинення правопорушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, оскільки за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії (саме таке правопорушення вчинив 20.09.2025 ОСОБА_1 , про що зазначив поліцейський УПП в Дніпропетровській області старший лейтенант Бережний І.М.), передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Проте вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не утворює ознаку повторність для цілей ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки повторність утворюють лише вчинення правопорушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, справа не містить достовірних доказів того, що ОСОБА_1 08.10.2025 у місті Дніпрі по вул. Сонячна Набережна, 60 повторно керував транспортним засобом «Toyota Camry», н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, звертаю увагу і на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025, де Суд визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки апеляційний суд за власною ініціативою під час перегляду в апеляційному порядку справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП шукав ключові докази, які шкодять становищу обвинуваченого, і використав їх у своєму вироку, щоб заперечити аргументи, висунуті захистом. Жоден інший учасник адміністративного провадження не був присутній, щоб просити суд провести ці перевірки чи зібрати докази. Шукаючи такі докази за власною ініціативою та засуджуючи заявника на основі доказів, отриманих таким чином, апеляційний суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Викладені обставини свідчать про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: В.О.Лисенко