Справа № 703/6822/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №472583, ОСОБА_1 19.09.2025 близько 12-20 год, за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , здійснила продаж двох пачок цигарок без марок акцизного збору, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту, етилового, коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Органом, що склав протокол, діяння ОСОБА_1 , кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснивши, що цигарки в неї вдома забула подруга її знайомої, з якою вони разом робили ремонт. Вона не продавала та не продає тютюнових виробів, а про складення протоколу про адміністративне правопорушення їй не було відомо до дати отримання судового виклику.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

За ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, а у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суду надані наступні докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №472583, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить виправлення дати складення і в даній частині суперечить матеріалам справи. Крім того, органом, що склав даний протокол, не надано, а в ході судового розгляду не отримано відомостей про те, що особа, щодо якої складений протокол, була обізнана про його складення, ознайомлена із його змістом, повідомлена про процесуальні права, факт його розгляду в судовому порядку, а другий примірник протоколу в матеріалах відсутній. За таких обставин доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про її необізнаність з фактом складення щодо неї протоколу не є спростованими;

- письмові пояснення осіб, які вказані очевидцями події, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за змістом яких вони придбавали цигарки та тютюн за місцем проживання ОСОБА_1 що за адресою АДРЕСА_1 . При цьому пояснення, надані ОСОБА_3 датовані 19.08.2025, стосуються іншої події, що не відображена в протоколі, де він записаний очевидцем події, вказаної особи не спостерігається на відеозаписі;

- фотокартка із зображенням двох пачок цигарок, та жінки, яка тримає візуально схожі пачки, на яких марки акцизного збору встановленого зразка відсутні;

- квитанція про отримання для зберігання речового доказу двох пачок цигарок (номер книги обліку речових доказів 383, порядковий номер 4847);

- відеозаписи, виконані працівниками поліції. Водночас, вказані відеозаписи не містять відомостей про дату та час їх виконання, що викликає сумніви в тому, що вони виконані у визначеному законом порядку та із застосуванням належних технічних засобів. Зі змісту записів не вбачається, що вони виконані в один день або ж щонайменше стосуються однієї події, що стала приводом для складення протоколу серії ВАД №472583. На відеозаписі відображена жінка, яка з її слів встановлена як ОСОБА_2 , яка пояснює, що придбала цигарки, однак відеозапис за її участю виконаний вже після подій, які вказана особа описує, в даній частині відеозапис не є прямим доказом події порушення і тим більше винуватості ОСОБА_1 в його вчиненні. З іншого фрагменту відеозапису вбачається інша жінка, не ОСОБА_4 відтак факт продажу тютюнового виробу на відеозаписі не відображений.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).

Отже з матеріалів справи не вбачається існування будь-яких достатніх та переконливих доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення або винуватості ОСОБА_1 , оскільки єдиним засобом доказування, що містить відомості про обставини події, є пояснення ОСОБА_2 , в тому числі відображені на відеозаписі. При цьому із останнього вбачається, що відеофіксація працівниками поліції розпочата вже після описуваних у протоколі подій, відеозапис не відображає події імовірного правопорушення.

Отже, органом, яким складений протокол в справі про адміністративне правопорушення, не зібрано достатніх доказів, що вказують на наявність в діяннях ОСОБА_1 складу правопорушення, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП та не є сумісним зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, провівши аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, вважаю, що матеріали не містять достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 156 КУпАП. Вказане виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для покладення на ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 124, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко