ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 680/496/25

Провадження № 33/820/715/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відео конференції, за участю секретаря Мельничук К.С., захисника Клочкової А.О., апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Клочкової А.О. на постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що 07 липня 2025 року о 00 год 17 хв у с. Рудківці, ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного правопорушення.

Вважає вказану постанову суді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановленою без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Сторона захисту зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Також вважає, що із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не підтверджує факту вживання алкогольних напоїв, що виключає наявність у нього такої ознаки, як запах алкоголю з порожнини рота. Отже вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною та протиправною, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Захисник звертає увагу суду на те, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівники патрульної поліції під час його затримання застосували до нього фізичну силу, спецзасоби у вигляді кайданок, не склали протокол про адміністративне затримання та не роз`яснили йому права, передбачені ст.55,56,59,63 КУ та ст.268 КУпАП, зокрема і права на захист.

Стверджує, що працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки неодноразово примусово вимикали відереєстратори. Такі дії, на думку апелянта, ставлять під сумнів їх доброчесність, незацікавленість та неупередженість.

Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №383724 від 07.07.2025 року було складено без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено процесуальних прав, не надано можливості надати пояснення та не було проінформовано ОСОБА_1 про суть і характер висунутого обвинувачення, що є грубим порушенням вимог ст.254, 256 КУпАП, ст.6 Європейської конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод.

У підсумку, сторона захисту посилається на суворість призначеного ОСОБА_1 покарання, оскільки останній є військовослужбовцем Збройних сил України та перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації, посвідчення водія йому необхідне для виконання обов`язків військової служби. А тому, просить суд вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69, в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник ОСОБА_1 Клочкова А.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.

Заслухавши захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №383724 від 07.07.2025 року, з якого вбачається, що 07 липня 2025 року о 00 год 17 хв у с. Рудківці, ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 2);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови (а.с.6);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Новоушицька багатопрофільна лікарня» від 07.07.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі (а.с.7);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №383724 від 07.07.2025 року, з якого вбачається, що при наближенні працівників поліції доавтомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває на місці водія. На неодноразові пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 відмовився надати документи, що посвідчують особу та посвідчення водія, почав тікати. В подальшому, після його затримання працівниками поліції, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови) водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Проте ОСОБА_1 відмовився (а.с.10).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються дослідженими судом доказами, асаме відеозаписом події 07.07.2025 року, з якого вбачається перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 . На запитання працівників поліції про порушення комендантської години та невиконання вимог щодо зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відповів, що ловив рибу, неодноразово перепитував причину зупинки.

Отже, підстав сумніватись, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент його зупинки працівниками поліції апеляційний суд не вбачає, а доводи апелянта у цій частині є обраною тактикою захисту та спрямовані на уникнення від відповідальності.

Посилання сторони захисту на відсутність ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі ознаки як запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, обумовлені суб`єктивним сприйняттям посадової особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, і не може об`єктивно оцінюватися виключно за відеозаписом подій доданим до протоколу, як вважає захист.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про порушення працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки неодноразово примусово вимикались відереєстратори.

Як вбачається з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №383724 від 07.07.2025 року оптичного диска із записом події, на ньому містяться кілька відеофайлів, вилучених із нагрудних камер працівників поліції під час виявлення та фіксації правопорушення. Зазначені відеозаписи є безперервними та відображають зафіксовані події.

Суд вважає, що на відеозаписі достатньо повно відображені обставини, які передували складанню протоколу, а саме законні вимоги працівників поліції щодо надання необхідних документів для встановлення особи ОСОБА_1 , його втеча та затримання, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння а також процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №383724 від 07.07.2025 року.

З матеріалів справи не вбачається, що відеореєстратори були примусово вимкнені працівниками поліції з метою спотворення чи приховування обставин події. Сам по собі факт відсутності безперервного відеозапису не свідчить про порушення службової дисципліни чи упередженість поліцейських.

Окрім того, апелянтом не надано жодних доказів, які б беззаперечно підтверджували навмисне вимкнення відеореєстраторів або протиправну мету у діях працівників поліції.

Відомостей, зафіксованих на відеозаписі, долученому до протоколу про адмініністративне правопорушення достатньо для встановлення обставин оформлення таких матеріалів та доведення вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Отже, посилання сторони захисту на порушення Інструкції є надуманими та не можуть бути підставою для скасування постанови Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №383724 від 07.07.2025 року без участі ОСОБА_1 , оскільки такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи.

Як убачається з відеозаписів події, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Зокрема, йому повідомлено про суть правопорушення, надано можливість висловити свої пояснення та зауваження, що підтверджується як змістом відеозапису, так і відомостями, зазначеними у протоколі.

Апеляційний суд виходить з того, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимоги процесуального законодавства дотримано, а права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , порушені не були.

Доводи сторони захисту щодо неправомірного застосування працівниками поліції фізичної сили та спеціальних засобів до ОСОБА_1 не є предметом апеляційного перегляду провадження за ст. 130 КУпАП, незаконність дій працівників поліції пов`язаних з його затриманням може бути оскаржена стороною захисту у встановленому законом порядку.

Посилання апелянта щодо необхідності пом`якшення ОСОБА_1 покарання, а саме застосування штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними, оскільки санкція ст. 130 ч.1 КУпАП є імперативною та передбачає призначення адміністративного стягнення виключно у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на визначений строк. Зазначена норма не містить альтернативних видів стягнень, а тому суд позбавлений можливості обирати інший, більш м`який вид адміністративного стягнення.

Водночас, положення ст. 69 КК України, на які посилається захисник, застосовуються виключно у кримінальних провадженнях і не можуть бути використані при вирішенні справ про адміністративні правопорушення за аналогією закону.

Апеляційний суд також виходить з того, що статус військовослужбовця та проходження військової служби не звільняє особу від обов`язку дотримуватися вимог Правил дорожнього руху та не є обставиною, яка істотно зменшує ступінь суспільної небезпечності правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та необґрунтованими, а тому не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений в порядку ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться на відеозаписах. Порушень вимог ст.256 КУпАП не встановлено, а відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Клочкової А.О. залишити без задоволення.

Постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: