Справа № 644/ 6543 /25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі судді Сітало А.К.,

розглянувши адміністративний матеріал по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов з відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

13.07.2025 о 23-41 год. ОСОБА_1 рухаючись по вул. Зеленій біля будинку № 1 в с. Раївка Куп`янського району Харківської області, керував автомобілем OPEL FRONTERA реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має іноземну реєстрацію, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, млява мова.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810», результат огляду склав 1,69 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, поставивши свій підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в роздруківці із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та не спростовував результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд враховує те, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останнім підписаний протокол серії ЕПР1 № 390916 від 14.07.2025.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 цього Кодексу присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 з наступних підстав.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 256, 266, 268 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З викладених вище вимог інструкції вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

ОСОБА_1 не спростовував факт керування транспортним засобом. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6810» він погодився з результатом проведеного огляду, який склав 1,69 проміле.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З викладеного вище вбачається, що огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків проводиться лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що під час подій, які відображені в протоколі, працівниками поліції здійснювалась відеофіксація вказаних в протоколі подійна боді-камери працівників поліції. Вказані відеозаписи долучені до матеріалів справи.

Після дослідження письмових доказів та відеозаписів долучених до протоколу, суд визнає їх належними та достатніми у даній справі, які поза розумним сумнівом доводять винуватість водія ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Постанова суду, відповідно до ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на доказах, які долучені до матеріалів справи, а саме:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 390916 від 14.07.2025 складеному за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-роздруківці із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «DRAGER ALCOTEST 6810», результат огляду склав 1,69 проміле. Роздруківка засвідчена підписом ОСОБА_2 ;

-акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння 1,69 проміле. Вказаний акт також засвідчений підписом ОСОБА_2 , який з результатом огляду погодився та поставив свій підпис;

-рапорті працівника поліції від 13.07.2025;

-відеозаписах з нагрудної камери працівників поліції на яких зафіксовані події 13.07.2025 за участю водія ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вище, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.9-А Правил дорожнього руху України, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

24.09.2025 до суду надійшло клопотання від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_2 - полковника ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_2 принципу індивідуалізації покарання.

В клопотання зазначено, що ОСОБА_4 свою вину під час скоєння правопорушення та на час судового розгляду визнає, щиро кається, добровільно погоджується сплатити призначене судом покарання у виді штрафу, який визначений санкцією статті ст. 130 КУпАП.

Згідно характеристики наданої керівником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - начальником логістики, заступником командира військової частини НОМЕР_2 - полковника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є військовослужбовцем ЗСУ та перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника служби озброєння військової техніки та майна спеціальних військ, свої обов`язки виконує сумлінно, старанно, є незамінним спеціалістом у своїй галузі.

Заступник командира військової частини зазначає, що ОСОБА_6 володіє глибокими та всебічними знаннями з ремонту бронетехніки, а також має високий рівень підготовки щодо її керування, зарекомендував себе на військовій службі як відповідальний, дисциплінований та ініціативний військовослужбовець. У професійній діяльності ОСОБА_6 проявляє високу компетентність, уважність до деталей та вміння швидко приймати рішення в складних умовах. Позитивно характеризується серед інших військовослужбовців та керівництва.

Заступник командира військової частини НОМЕР_2 - полковник ОСОБА_7 зазначає, що позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами негативно вплине на обороноздатність підрозділу та військової частини, оскільки ОСОБА_4 виконує службові завдання, пов`язані з керуванням технікою (військовими або допоміжними транспортними засобами, залучений до оперативного реагування, перевезення особового складу, боєприпасів, вантажів та евакуації поранених, виконує функції водія у бойовій обстановці та у зоні проведення операцій, де швидкість і мобільність критично важливі. Замінити ОСОБА_1 іншим фахівцем у стислі строки неможливо, що створює реальні ризики зриву бойових завдань.

У зв`язку з викладеним вище, ОСОБА_1 та командування військової частини просять суд при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП застосувати принцип індивідуалізації покарання, врахувати обставини, які пом`якшуються покарання ОСОБА_1 та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі визначеному санкцією статті 130 КУпАП без позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст.1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п.2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначив, що: - « адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз.1 п.п.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз.1 п.п.2.5 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п.3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст.69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п.3 ч.1 ст.65 КК України відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз.7 та 8 п.п.4.2 п.4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз.6 п.5 мотивувальної частини).

В ч.2 та 3 п.4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адміністративного стягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, суд вважає доречним розглянути доводи викладені в клопотанні щодо врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника служби озброєння військової техніки та майна спеціальних військ.

Начальником логістики, заступником командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_5 , суду заявлено клопотання про те, щоб не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами оскільки останній виконує службові завдання, пов`язані з керуванням технікою (військовими або допоміжними транспортними засобами), залучений до оперативного реагування, перевезення особового складу, боєприпасів, вантажів та евакуації поранених, виконує функції водія у бойовій обстановці та у зоні проведення операцій, де швидкість і мобільність критично важливі. Замінити ОСОБА_1 іншим фахівцем у стислі строки неможливо, що створює реальні ризики зриву бойових завдань. Право керування транспортними засобами необхідно йому для виконання військових обов`язків в подальшому, а його позбавлення призведе до негативних наслідків обороноздатності підрозділу та військово частини в цілому. ОСОБА_1 зобов`язався сплатити штраф в розмірі визначеному санкцією ст. 130 КУпАП після розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Санкція частини першої ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 21.01.2011 р. у справі «Корнєв та Карпенко проти України» адміністративні правопорушення, закріплені норми КУпАП, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення певних прав, не є незначними, у зв`язку з чим вони відносяться до норм, які регулюються кримінальним законодавством і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до ст. 69 КК України винній особі може бути призначене покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.

Враховуючи, що КУпАП прийнятий Верховною Радою УРСР 07.12.1984 року і він не включає поняття призначення стягнення нижче, передбаченого статтею КУпАП, то в даному випадку відповідно до ст. 7 КУпАП суд вважає за можливе застосувати норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призначити стягнення більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті 130 КУпАП.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 34 КУпАП визначені обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Суд звертає у вагу на те, що дії водія не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі. Крім того, обставини, які б обтяжували відповідальність правопорушника, відсутні.

При визначенні виду та міри стягнення, враховуючи факт та характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, обставини, які пом`якшують його відповідальність та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, суд вважає необхідним накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розмірі визначеному станом на час вчинення адміністративного правопорушення без позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, необхідно сплатити суму судового збору, яка відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 має пільги до сплати судового збору до матеріалів справи не додано.

Таким чином, одночасно з накладенням адміністративного стягнення, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 23-24, 33-38, 40-1, 130, 247, 251, 276, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

(отримувач коштів ГУК у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947;банк отримувача Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998;рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП) ;код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова в порядку визначеному ст. 294 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 30.10.2025.

Суддя: А. К. Сітало