Справа № 206/5747/25
Провадження № 3/206/1992/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року суддя Самарського районного суду міста Дніпра Сухоруков А.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186019 від 01.12.2024 року, 01.12.2024 о 01:30 год. в м. Дніпро Самарського району на Південному мосту, водій ОСОБА_2 , керувала ТЗ Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер у встановленому законом порядку за згодою водія, алкотест 6820, тест 3055, результат позитивний, чим порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 є працівником Самарського районному суду міста Дніпра.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В той же час, відповідно до ст. 2 Кодексу суддівської етики суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним від своїх колег у процесі прийняття рішень. Він не має права використовувати своє посадове становище в особистих інтересах чи в інтересах інших осіб та не повинен дозволяти цього іншим.

В даному випадку суд акцентує увагу на тому, що розгляд справи Самарським районним судом міста Дніпра, у якій особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є працівником і здійснює свої професійні повноваження, може викликати у стороннього спостерігача припущення щодо зацікавленості (неупередженості) суду при розгляді справи.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Таким чином, достатнім для неможливості участі судді у розгляді справи є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Зазначені обставини вимагають від суду створити такі умови для розгляду справи, які б гарантували відсутність як у учасників провадження, так і у сторонніх спостерігачів, сумнівів щодо об`єктивності суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, з метою виключення імовірності виникнення у стороннього спостерігача припущення щодо зацікавленості (неупередженості) суду при розгляді даної справи, виникло питання щодо належної підсудності даної справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить статті, яка б регулювала порядок розгляду питань, що відносяться до визначення підсудності справ та направлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення з одного суду до іншого, проте Кримінальний процесуальний кодекс України має відповідні правові норми, що передбачають порядок визначення підсудності та направлення матеріалів провадження з одного суду до іншого. Тому в даному випадку підлягає застосуванню аналогії закону.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Враховуючи вищевикладене суддя доходить до висновку необхідності визначення конкретного суду, уповноваженого на розгляд матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, такі матеріали підлягають направленню до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності та направлення справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 283, 284, 294 КУпАП, ст. 34 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи № 206/5747/25 (провадження 3/206/1992/25) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, направити до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності та направлення справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Сухоруков