29 жовтня 2025 року селище Чорнухи
Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Василюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Давиденко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
працюючого водієм ТОВ "Роуд-Буд"
за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
До Чорнухинського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №452783 від 13.09.2025 відповідно до якого 13.09.2025 о 9 год.30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ДАФ державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Р-60 192 км.+800 м. не врахувавши безпечної швидкості руху, особливостей вантажу та дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив з`їзд в правий по ходу руху кювет. В наслідок чого відбулося механічне пошкодження транспортного засобу та вантажу, чим порушив п.12.1 ПДР відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.
У судовому засіданні особа, щодо якої вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 13.09.2025 о 9 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки ДАФ державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Р-60 192 км. 800 м. під час руху побачив, що водій автомобіля МАН сірого кольору почав здійснювати маневр обгону транспортного засобу, яким він керував, однак попереду у зустрічному напрямку приблизно в метрах 200 він нього рухався інший автомобіль. Вважаючи, що водій автомобіля МАН не встигне закінчити маневр обгону та можливо станеться його зіткнення з зустрічним автомобілем, з метою надання можливості водію автомобіля закінчити маневр обгону та не здійснити ДТП він прийняв рішення максимально здійснити рух в право, внаслідок чого з`їхав на узбіччя, а вантаж злетів з платформи. Водій автомобіля МАН, який фактично, на його думку, створив аварійну ситуацію не зупинився та продовжив рух далі. Автомобілі, які рухались на зустріч також не зупинилися, зупинився лиш один легковий автомобіль кольору мокрого асфальту, який рухався позаду автомобіля ДАФ, яким він керував, особи, які перебували в ньому запитали, чи потрібна допомога і продовжили рух далі, оскільки поспішали, будь яких їх контактних даних, як свідків ОСОБА_1 не взяв.
Постановою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2025 року було задоволено клопотання захисника адвоката Лащук Ю.В. та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП повернуто до сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області для належного оформлення.
До Чорнухинського районного суду з сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно надійшла справа відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Лащук Ю.В. підтримала надані особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності та просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказала, що працівниками поліції було порушено вимоги інструкції з оформлення адміністративних матеріалів за ст.124 КУпАП, оскільки не було встановлено свідків ДТП, водія автомобіля МАН на якого вказував ОСОБА_1 у свої поясненнях, який на його думку який створив аварійну ситуацію на дорозі, порушив правила обгону, не забезпечив належну відстань між транспортними засобами чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ст. 124 КУпАП, , на схемі ДТП відсутні відомості про висоту перепаду між проїжджою частиною (покриттям дороги) та узбіччям.
Заслухавши пояснення особи щодо якої вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1.3 та 1.4 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Як встановлено п. 2.3 "б" ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно із п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій смузі руху, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
Аналіз пункту 12.1 ПДР України указує на те, що законодавцем не визначено конкретної швидкості, яку повинен дотримуватись водій у відповідній дорожній ситуації. Визначення такої швидкості віднесено до компетенції водія за необхідності урахування ним обставин, визначених у п. 12.1 ПДР України для досягнення тих цілей, які передбачені тим же пунктом.
Суд вважає, що поняттям «безпечне керування транспортним засобом» охоплюється необхідність вчинення водієм усього комплексу дії, пов`язаних із керуванням автомобілем для запобігання негативних наслідків у вигляді наїзду на людей, перешкоди, зіткнення автомобілів тощо, у тому числі і можливості зупинки автомобіля у випадку виникнення обставин які вимушують водія вчинити такі дій. До цих обставин відноситься і раптова зупинка транспортного транспорту, що рухається попереду.
Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він намагався надати можливість водію автомобіля МАН сірого кольору закінчити маневр обгону, оскільки вважав, що можливо станеться його зіткнення з зустрічним автомобілем прийняв рішення максимально здійснити рух в право, внаслідок чого з`їхав на узбіччя, а вантаж злетів з платформи, оскільки можливе настання ДТП між іншими учасниками дорожнього руху є лише припущенням ОСОБА_1 та ним самостійно, після оцінки обстановки прийнято рішення щодо здійснення маневру праворуч, незважаючи на наявний у нього вантаж та його особливості.
Що стосується посилання захисника, що працівники поліції не встановили водія автомобіля МАН сірого кольору свідків ДТП, то суд зазначає, що згідно повідомлення сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області при виїзді працівників патрульної поліції на місце пригоди нікого, крім учасників ДТП не було. Шляхом усного опитування осіб (мешканців) сусідніх населених пунктів встановити свідків ДТП виявило ся неможливим. Вжитими заходами розшуку автомобіль «МАН» не було встановлено, оскільки ніяких вихідних даних крім сірого кольору, в поясненнях ОСОБА_1 не зазначено. Ділянка автодороги Р-60 не обладнана засобами фото (відео) фіксації і тому достовірно неможливо встановити чи мало місце створення аварійної ситуації автомобілем «МАН» що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
У наданих у судовому засіданні поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що після ДТП зупинився лише один легковий автомобіль кольору мокрого асфальту, який рухався позаду автомобіля ДАФ, яким він керував, особи, які перебували в ньому запитали, чи потрібна допомога і продовжили рух далі, оскільки поспішали, будь яких їх контактних даних, як свідків ОСОБА_1 не взяв.
На думку суду, вказані самостійні дії ОСОБА_1 позбавили можливості працівників поліції встановити свідків ДТП та опитати їх.
Також суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 та його захисника, що на схему ДТП не було нанесено перепад між дорожнім покриттям та узбіччям, що могло вплинути на причину пригоди, оскільки схема ДТП була підписана ОСОБА_1 без жодних зауважень, про це також не було зазначено і у письмових поясненнях наданими ОСОБА_1 .
Разом з тим, ОСОБА_1 жодним чином не заперечує того, що внаслідок його маневру було пошкоджено вантаж, який він перевозив.
Всі доводи ОСОБА_1 не підтверджені жодними доказами та грунтуються виключно на його припущеннях.
Слід зазначити, що при здійсненні будь якого маневру водій має враховувати особливості вантажу, який він перевозить, його кріплення та можливий вплив на маневр.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до частини 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.
За таких обставин дії ОСОБА_1 , правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, як такі, що виразилися в порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується доказами, що є у матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2025 року серії ЕПР1 №452783, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, фотоматеріалами з місця події.
Згідно з ч. 2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно ст.ст.34, 35 КУпАП обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність не встановлено.
Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
При призначенні виду адміністративного стягнення правопорушнику в межах санкції ст. 124 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, а також враховуючи те, що адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, але й служить вихованню особи, яка скоїла правопорушення, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.
Суд не вбачає підстав для застосування найбільш жорстокої міри адміністративного стягнення позбавлення права керування транспортними засобами, за відсутністю будь яких передбачених ст.35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується у подвійному розмірі штраф.
Згідно з ст.40-1 КУпАП, з правопорушника слід стягнути судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.124, ст.ст.280, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) 60 копійок судового збору.
Роз`яснити ОСОБА_1 про необхідність повідомити суд про сплату судового збору.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнухинський районний суд і набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2025 року.

Суддя Т. М. Василюк