Справа № 606/441/23
П о с т а н о в а
і м е н е м У к р а ї н и
23 жовтня 2025 року м. Теребовля
Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б., розглянувши подання начальника Тернопільського РС №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області Василини КРАВЧУК щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду у виді суспільно-корисних робіт, накладеного постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.04.2023 (справа №606/441/23) на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,
Начальник Тернопільського РС №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області Василина Кравчук звернулася до суду із поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови щодо ОСОБА_1 вирішити питання щодо виконання постанови у зв`язку із наявністю обставин, які унеможливлюють виконання адміністративного стягнення, відповідно до ст. 304 КУпАП.
Подання мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському районному секторі № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області з 29.05.2023. Під час виконання постанови стало відомо, що порушник перебуває у військовій частині НОМЕР_1 , фактично не може виконувати суспільно корисні роботи, що є підставою, яка унеможливлює виконання рішення суду. 19.12.2024 в ході телефонної розмови із ОСОБА_1 , останній повідомив, що перебуває у м. Вишгород, коли його відпустять у відпустку планує відпрацювати суспільно корисні роботи у м. Теребовля, однак, в подальшому на зв`язок не виходив. Згідно з інформації Теребовлянського ВДВС з ОСОБА_1 припинено стягнення аліментів згідно з рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області та частково звільнено від сплати заборгованості по аліментах, решта заборгованості стягується з орендної плати за землю. Враховуючи, що на даний момент сплили строки давності виконання судового рішення, начальник Тернопільського РС № 5 просила звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
Начальник РС № 5 подання підтримала, надавши про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що постановою Теребовлянського районного Тернопільської області від 24.04.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.
Постанова суду від 24.04.2024 набрала законної сили 19.05.2024.

Постанова прийнята до виконання Тернопільського РС №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

29.05.2023 ОСОБА_1 взято на облік Тернопільського РС №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

Згідно з відповіддю військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проходить службу у відповідній частині, що унеможливлює виконання постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Згідно з ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст.299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно зі ст.300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.325-1 КУпАП виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Згідно з п.11.1. Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженим наказом Міністерстваюстиції України №474/5 від 19.03.2013 (далі - Порядок), виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ст.303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Згідно зі ст.304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

З огляду на викладене, необхідно зауважити, що чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм), а тому потребує системних законодавчих змін.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у статті 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу з питань пробації.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі й розділу V, дає суду підстави для висновку, що не зважаючи на положення статті 303 КУпАП, законодавством України не передбачена давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що, в свою чергу, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та суперечить завданням КУпАП.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Конституційний Суд України в рішенні від 29 червня 2010 року у справі №17-рп/2010 зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац 3 підпункт 3.1 пункту 3), а у рішенні від22вересня 2005року №5рп/2005Конституційний Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац 2 підпункт 5.4 пункту 5).

У рішеннях ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» від 18 грудня 2008 року, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Крім того, Конституційний Суд України у пунктах 3.4, 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що на справу про адміністративне правопорушення в частині вирішення питання щодо давності виконання судового рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, поширюються стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження.

Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст.6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді питання щодо звільнення особи від відбування адміністративного стягнення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема, Кримінального кодексу України (далі - КК України), яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК України є ст.80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що давність виконання судового рішення про накладення стягнення згідно з нормами КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку, ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

За таких обставин, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.04.2023 у справі № 606/441/23.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.04.2023 у справі № 606/441/23 не виконана у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 303, 304 КУпАП, ст.80 КК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.04.2023 у справі № 606/441/23, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.Б. Марціцка