Справа № 446/2783/24 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 33/811/1293/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Когута І.В.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Когута Ігора Володимировича на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 серпня 2025 року,

встановив:

Постановою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 серпня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження в справі про адміністративні правопорушення закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 21.11.2024 о 12:42 год. у с. Гамаліївка, дорога Київ-Чоп М 06, 529 км 400 м, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Audi Q8» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді захисник ОСОБА_1 адвокат Когут І.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить таку скасувати та прийняти нову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними у справі.

Захисник зазначає, що вина водія ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена постановою Київського апеляційного суду від 30.04.2025, а саме у порушенні нею п. 16.13 ПДР за фактом вказаної ДТП.

Звертає увагу, що обоє водіїв підписали схему ДТП без зауважень. Гальмівний шлях автомобіля «Mercedes-Benz Vito» зафіксовано та становить 29,65 м. На переконання суду першої інстанції водій ОСОБА_1 не обрав безпечної швидкості руху та не врахував обстановку.

Разом з тим, з такою позицією судді апелянт не погоджується. Зазначає, що кількома експертизами встановлено, що швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була 80 км/год. Водночас звертає увагу, що він їхав поза межами населеного пункту і там дозволена швидкість становить 90 км/год. і не міститься дорожніх знаків щодо обмеження швидкості, що спростовує покликання про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху в частині вибору безпечної швидкості.

Відповідно суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника Когута І.В., Галайка В.Г. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суддя при розгляді справи дотримався вказаних вимог закону.

Висновок судді про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, викладених в постанові судді відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Незважаючи на невизнання своєї вини водієм ОСОБА_1 , його вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 178938 від 21.11.2024 з долученим рапортом інспектора взводу № 1 роти №3 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП Тараса Крука, в якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 та п. 12.3 ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2,7), схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовано місце розташування автомобілів після ДТП із наведенням переліку видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 8); поясненнями водія ОСОБА_1 (а.с. 10); поясненнями водія ОСОБА_2 (а.с. 9).

Окрім цього, як вбачається з висновку експерта № КСЕ-19/114-25/15361-ІТ від 10.07.2025 те, що водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 12.1 ПДР, не обрав безпечної швидкості руху, враховуючи наявність попереду складного перехрестя, кількості смуг для руху, наявність інших транспортних засобів, видимість на дорозі, а також невідповідність дій останнього п. 12.3 ПДР, у сукупності перебуває у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя вірно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.12.1 та п. 12.3 ПДР, які призвели до даної ДТП, оскільки водій ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Audi Q8» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Доводи апелянта про те, що причиною ДТП є порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 30.04.2025, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки сам факт наявності встановлених порушень ПДР одного з учасників ДТП не виключає відповідальність іншого учасника ДТП, який також допустив порушення ПДР.

Також безпідставними є покликання апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки він рухався з дозволеною на даному відрізку дороги швидкістю 80 км/год, що, на думку захисника, підтверджується листом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області від 14.08.2025 № 03-2525/08-04, відповідно до якого на автомобільній дорозі державного значення М-06 Київ-Чоп в напрямку м. Київ на підході до транспортної розв`язки на ділянці км 529+620 встановлені дорожні знаки про ступінчасте обмеження швидкості, встановлено знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 90, 70, 50». На ділянці М-06 Київ-Чоп км 529+080 (ліворуч) встановлені дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту». Враховуючи наведене, ділянка автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп на км 529+400 знаходиться поза межами населеного пункту.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що у провину ОСОБА_1 поставлено недотримання вимог п.12.1 та п.12.3 ПДР.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3 ПДР встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Як вбачається зі схеми місця пригоди, ДТП мала місце в межах транспортної розв`язки перехрестя нерівнозначних доріг, а відтак під час наближення до перехрестя водій повинен був зменшити швидкість та оцінити дорожню обстановку, щоб мати можливість безпечно зупинитися або вчасно зреагувати.

Вказаних вимог ОСОБА_1 не дотримався.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції та їм надано належну оцінку.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що наявна у матеріалах справи сукупність доказів є достатньою для того щоб прийти до однозначного висновку за критерієм поза розумним сумнівом щодо винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Всупереч тверджень апелянта, наявні у матеріалах справи докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а також є здобутими у визначеною вказаною нормою порядку.

Згідно з ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.124 КУпАП.

Зазначені вище вимоги працівниками поліції дотримані в повному обсязі та протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Ігоря Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 серпня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА