ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2459/25 Справа № 215/6155/25 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Алдохіної Л.М., яка діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 10.07.2025 о 15:38 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, вул. С. Колачевського, біля буд. № 170, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT 407, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Правопорушення зафіксоване на нагрудний відеореєстратор 475377, 475345, 475347, 475731, 475167. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

На вказане рішення захисником Алдохіною Л.М. подана апеляційна скарга, в якій вона просить постанову судді скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону. Робітниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинки його транспортного засобу. Відеозапис правопорушення на окремих відео файлах. Час вчинення правопорушення не співпадає з часом вказаним на відеозаписі. Огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. Вказує, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін. Копію постанови ОСОБА_2 не отримував, оскільки знаходився на військовій службі. 31.08.2025 року між Брагою та захисником був складений договір для захисту його інтересів та в цій же день і направлена апеляційна скарга.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, можливість реалізації права апеляційного оскарження та його строк виникають і обчислюються саме з дня винесення постанови та не пов`язані з днем отримання копії судового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції не повідомив сторони по справі про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 30.07.2025 року, про що відсутні відомості в матеріалах справи, позбавивши сторони права надати пояснення, заперечення або інші матеріали.

Таким чином, пропущений захисником Алдохіною Л.М. та особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції позбавив їх права на участь в судовому засіданні

Апеляційним судом були виправлені допущені судом першої інстанції порушення, у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 та його захисника Алдохіної Л.М. на доступ до правосуддя. Їм була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та у закладі охорони здоров`я. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Той факт, що відеозапис на окремих відеофайлах, не є порушенням, оскільки в ньому чітко простежується хід подій.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено поліцейськими, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки відповідно до відеозапису робітниками поліції було зупинено транспортний засіб відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» для перевірки документів під час воєнного стану.

На підставі викладеного, вважаю, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги, щодо складання протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП на військовослужбовця ОСОБА_1 , не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , безумовно є суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідність проведення огляду в особливому порядку.

Твердження апелянта, що його огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено уповноваженою посадовою особою, відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП та підстав для визнання його недопустимим не вбачається.

Обговорюючи доводи сторони захисту про різницю між інформацією, що міститься на відеозаписі та протоколі адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме часу скоєння та часу зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає їх не слушними оскільки, перебіг подій - зупинка, огляд та оформлення документів займають певний час. Таким чином, в даному випадку, жодних порушень в зазначені часу скоєння адміністративного правопорушення робітниками поліції в протоколі та відеозапису з бодікамер не встановлено.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів викладених у скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Алдохіній Л.М., яка діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року.

Постанову судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Алдохіної Л.М. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя