ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/19019/25

Провадження № 3/947/2753/25

05.11.2025 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Молдови, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 330617 від 14.05.2025 року)

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 року о 20:53 год., за адресою: м. Одеса, провулок Компасний, біля будинку № 21, водій ОСОБА_1 , (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «TOYOYA», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER ALCOTEST» відповідно до якого у останнього виявлено 0,40 %о (проміле) алкоголю.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.9 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В судовому засіданні адвокат Салманова Ф.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 категорично заперечували проти протоколу про адміністративне правопорушення та просила суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відеозаписом з місця події.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Вирішуючи питання щодо тверджень сторони захисту суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, наявність ознак сп`яніння (зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації, поведінка, що не відповідає обстановці тощо) є підставою для проведення огляду.

Огляд проводиться безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням сертифікованого приладу «Drager Alcotest 7510», який перебуває у державному метрологічному реєстрі (Наказ Мінекономрозвитку України від 26.10.2016 р. № 1749). Отже, дії поліцейського ОСОБА_2 відповідали вимогам статті 266 КУпАП та пунктів 68 Інструкції № 1452/735.

Судова практика підтверджує, що наявність у водія зовнішніх ознак сп`яніння та позитивний результат огляду з використанням приладу «Drager» є достатніми доказами для кваліфікації діяння за ст. 130 КУпАП.

Довід захисту про те, що працівник поліції запропонував особі «попити води» перед повторним продуванням, не має правового значення для визнання результату огляду недійсним.

Інструкція не містить заборони на повторне продування у випадку, коли перше не дало результату, і не передбачає обов`язкової заміни мундштука при кожному повторному видиху, якщо від моменту першого продування не минуло значного часу, а цілісність насадки не порушена.

Більше того, результат 0,40 ‰ перевищує нульову допустиму межу алкоголю в організмі водія, оскільки чинне законодавство не встановлює порогу «допустимого» сп`яніння. Пункт 7 Порядку № 1103 передбачає, що позитивний результат приладу фіксується у вигляді роздрукованого чеку, який долучається до матеріалів справи, що й було зроблено.

Отже, навіть якби водій справді вживав «каву з лікером», такий стан все одно кваліфікується як керування у стані алкогольного сп`яніння, адже алкоголь, незалежно від кількості чи джерела вживання, впливає на увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 11 Інструкції та пунктом 8 Порядку, направлення до закладу охорони здоров`я здійснюється лише у випадку незгоди водія з результатами огляду або відмови від його проведення на місці зупинки.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, убачається, що водій не висловлював незгоди з проведенням огляду на місці, не заявляв клопотання про направлення до лікарні у межах встановленого двогодинного строку, а лише після завершення процедури та складання протоколу.

Усталена судова практика підкреслює, що незгода, висловлена після завершення огляду, не створює обов`язку поліції здійснювати повторний огляд чи направляти особу до медзакладу.

Отже, обов`язок працівників поліції направити особу до закладу охорони здоров`я у цьому випадку відсутній, а проведення огляду на місці зупинки є законним і достатнім доказом.

Більш того, наданий результат із приладу «Drager Alcotest 7510» № ARLM 0391 оформлений у відповідності до вимог п. 9 Порядку № 1103 із зазначенням часу, температури, ідентифікаційного номера та результату у проміле. Це свідчить про справність приладу і належність вимірювання.

Довідка Гідрометеоцентру не спростовує достовірності результату огляду. Температура, зазначена у чекові приладу, відображає внутрішній температурний показник сенсора на момент продування, а не зовнішню температуру повітря.

Прилад «Drager Alcotest 7510» має систему автоматичної компенсації температури, що унеможливлює спотворення результату при коливаннях зовнішнього середовища (підтверджено в технічному паспорті приладу, зареєстрованому в Держреєстрі засобів вимірювальної техніки України).

Розбіжності між зовнішньою температурою повітря та показником на приладі не впливають на достовірність результатів огляду, оскільки технічний сенсор визначає температуру всередині системи.

З матеріалів справи видно, що водію було роз`яснено його права, про що є відмітка в протоколі, підписана ним без зауважень.

Верховний Суд вказав, що формальні недоліки у фіксації роз`яснення прав не є підставою для визнання доказів недопустимими, якщо особа усвідомлювала суть пред`явлених їй обвинувачень і мала можливість висловити свої пояснення, що відбулося у даному випадку.

Сукупність доказів - протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду, чек приладу, відеозапис з бодікамери - є взаємопов`язаними, узгодженими та належними відповідно до ст. 251 КУпАП.

Із наданих матеріалів справи встановлено, що адміністративний протокол серії ЕПР №1/330617 складено о 21:35 год., тоді як, за твердженням особи, її прохання про проведення повторного огляду зафіксоване на відеозаписі о 21:41:47 год., тобто після завершення складання протоколу та оформлення результатів огляду.

Таким чином, незгода, висловлена після закінчення процедури огляду та складання протоколу, не створює для поліцейського обов`язку направляти особу до медичного закладу, оскільки процедура вже завершена.

Враховуючи наведене, суд вважає, що: прохання про повторний огляд було висловлено вже після завершення процесуального оформлення матеріалів, тому поліцейський не мав обов`язку повторно ініціювати огляд або направляти особу до медичного закладу; права, передбачені ст. 268 КУпАП, були належно роз`яснені, що підтверджується підписом особи у протоколі та відсутністю будь-яких заяв чи скарг у момент складання документа.

Отже, порушення процедури огляду або процесуальних прав особи не встановлено, а тому наведені доводи захисту не впливають на допустимість та належність доказів і не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жоден із доводів сторони захисту не спростовує об`єктивного факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, підтвердженого допустимими доказами, зібраними без порушення процесуальних норм.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності керувала автомобілем у марки алкогольного сп`яніння, суд вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605, 60 грн.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2024 року, що складає 605, 60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.