Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 572/992/25

Провадження № 33/4815/904/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 15 лютого 2025 року о 01 год. 02 хв. по вул. Центральна, 7 в с-щі Клесів, Сарненського району Рівненської області керував транспортним засобом SKODA SUPERB, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 05 травня 2025 року о 00 год. 06 хв. по вул. Центральна, 45 в с-щі Клесів Сарненського району Рівненської області керував транспортним засобом SKODA SUPERB, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що в обох випадках зупинки транспортного засобу працівниками поліції були безпідставними, а їхні дії мали ознаки системного переслідування особи. Працівники поліції здійснювали спостереження за його автомобілем і щоразу, помітивши його, безпідставно зупиняли. Такі дії не були пов`язані з реальними порушеннями Правил дорожнього руху та свідчать про упереджене ставлення і особисту заангажованість працівників поліції. Зазначає, що в обох випадках працівники поліції допустили грубі процесуальні порушення, зокрема не роз`яснили порядок проходження огляду на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я та не повідомили про наслідки відмови від такого огляду всупереч вимогам ч.4 ст.256 та ч.5 ст.266 КУпАП. Через відсутність належного роз`яснення процедури і наслідків та відсутність реальної можливості пройти медичний огляд, такий огляд слід вважати недійсним, а отже, неможливо кваліфікувати його дії як адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Вказує, що попри твердження про нібито відмову від огляду на місці зупинки, працівники поліції в порушення ч.6 ст.266 КУпАП не оголосили і не вручили йому направлення на медичний огляд у заклад охорони здоров`я. Це свідчить про усталену незаконну практику складати протоколи за ч.1 ст.130 КУпАП не залежно від реальної поведінки водія або наявності ознак сп`яніння. Така практика мала місце при кожній безпідставній зупинці автомобіля особи. Доводить, що протягом останнього року його неодноразово безпідставно зупиняли працівники поліції щонайменше п`ятнадцять разів. У трьох випадках він проходив медичний огляд у встановленому законом порядку і результати всіх трьох оглядів офіційно підтвердили відсутність у його організмі наркотичних речовин.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 17 вересня 2025 року без участі ОСОБА_1 .. В матеріалах справи відсутні данні про отримання ОСОБА_1 копії постанови.

Апеляційна скарга подана до місцевого суду 06 жовтня 2025 року.

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

ОСОБА_1 на розгляд справи до апеляційного суду не з`явивсь. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 2 ст.268 КУпАП не визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с.3, 16);

- відеофайлами, якими двічі зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі (файл 0084, час 08:00, 11:35, 12:35) та (файл 2472, час 07:25).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність зупинок транспортного засобу та упереджене ставлення працівників поліції не заслуговують на увагу. З матеріалів справи, зокрема з відеозаписів подій вбачається, що у кожному з двох випадків працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення встановленої на території Рівненської області комендантської години.

З наявних у справі відеозаписів убачається, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 в обох випадках роз`яснили йому порядок проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема повідомили про можливість проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я. Крім того, поліцейські чітко роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду, зазначивши, що у разі його відмови буде складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Отже, твердження про недотримання вимог ч.4 ст.256 та ч.5 ст.266 КУпАП є безпідставними і спростовуються матеріалами справи. Факт відмови від проходження огляду за наявності належного роз`яснення порядку та наслідків такої відмови свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від проведення медичного огляду, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33,36 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович