Справа №588/491/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Лебедь О. В.
Номер провадження 33/816/846/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Горелова А.В. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який працює водієм навантажувача у ТОВ «Лімік», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів даної справи, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №278051 від 21 березня 2025 року, за змістом якого вбачається, що останній 21 березня 2025 року о 20 год. 44 хв. у м. Тростянець по вул.Кеніга керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції №31 від 21 березня 2025 року, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, вказане правопорушення вчинив повторно, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №277969 від 21 березня 2025 року, водій ОСОБА_1 21 березня 2025 року о 20 год. 44 хв. у м. Тростянець по вул. Кеніга керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» н.з. НОМЕР_1 та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, здійсненого за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та ввімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 травня 2025 року, вказані протоколи про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження.

За результатами розгляду вищезазначених протоколів, суд прийняв рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП з накладенням на останнього на підставі ст. 36 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Горелов А.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 травня 2025 року, а провадження у справі відносно його підзахисного за ч. 2 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події та складу вказаних адміністративних правопорушень.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що матеріали даної справи фактично не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою обставиною для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаними статтями.

Так, як вказує захисник, протоколи про адміністративні правопорушення, на які посилається суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 , не можуть бути єдиним самостійним доказом для доведення винуватості останнього а можуть бути належним доказом лише в сукупності з іншими доказами у справі, що є достатніми для усунення всіх сумнівів щодо вини особи. При цьому, рапорт поліцейського також не є беззаперечним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Що стосується відеозаписів, що додані до протоколів про адміністративні правопорушення і покладені в основу оскаржуваної постанови, то на них не зафіксовано руху та зупинки автомобіля «SUBARU FORESTER» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , проте, суддя дійшов висновку, що цим доказом підтверджується те, що поліцейські переслідують саме автомобіль з якого пізніше виходить останній, що є помилковим.

Апелянт зазначає, що відеозапис розпочинається 21 березня 2025 року о 20:42:33 год. з моменту, коли працівники поліції проїжджають по вулиці Заводській, перетинають вул. Кеніга м. Тростянця, здійснюють розворот та не зупиняючись починають рухатись за транспортним засобом, який проїхав перед ними. На протязі всього часу відеозаписів з відеореєстратора автомобіля працівників поліції відсутня будь яка інформація, що вони зупиняють транспортний засіб SUBARU FORESTER» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . На відеозаписах з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, починаючи з 20:48:33 год. до 20:52:21 год. взагалі відсутній автотранспортний засіб, за яким працівники поліції починали рухатись на початку відеозаписів. Проте, не знаючи достеменно, куди проїхав транспортний засіб, працівники поліції слідують за адресою Сумська область, м. Тростянець, вул. Відродження України, буд.6А, де у дворі стояв транспортний засіб «SUBARU FORESTER» н.з. НОМЕР_1 та біля нього знаходився ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписами з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, починаючи з 20:52:21 год. Тобто, вказані відеозаписи не підтверджують факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому винуватість останнього «поза розумним сумнівом» доведена не була.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Горелов А.В. були повідомлені завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак до суду не з`явились.

У поданій заяві захисник Горелов А.В. просив провести апеляційний розгляд без його та ОСОБА_1 участі з додатковим зазначенням того, що апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього підтримують в повному обсязі та просить її задовольнити.

З врахуванням вказаного, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горелова А.В., що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, заперечив факт керування автомобілем, пояснив, що 21 березня 2025 року прийшов з роботи та приблизно о 20 год. 45 хв. вийшов до машини, яка стояла у дворі. Вказане авто потребувало обслуговування на нагрітому двигуні, а тому він завів автомобіль, а через 5-10 хвилин приїхала поліція.

Захисник Горелов А.В. в судовому засіданні просив суд закрити провадження, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з посиланням на те, що твердження поліції не підтверджуються доказами і не можна стверджувати, що вони переслідували саме цей автомобіль. Вказував, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем не доведений, а факт перебування у стані алкогольного сп`яніння ним не заперечується.

Проте, незважаючи на таку позиції захисника та ОСОБА_1 , винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, була встановлена суддею суду першої інстанції з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме, протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №278051 від 21 березня 2025 року та серії ЕПР1 № 277969 від 21 березня 2025 року, постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2024 року, якою останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, рапорту помічника чергового ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 21 березня 2025 року, в якому викладені обставини щодо зупинки транспортного засобу «SUBARU FORESTER» номерний знак НОМЕР_1 , водій якого перебував в стані алкогольного сп`яніння, висновку КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №31 від 21 березня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та відеозаписів, які було долучено працівниками поліції до складеного відносно останнього адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

Його даними, на спростування доводів апелянта, підтверджується те, що поліцейський рухається до транспортного засобу, звертається до чоловіка, заглушив автомобіль і закрив його двері з запитанням, «чого він від них тікає, не реагує на відповідний сигнал зупинитись і порушує, при цьому, ПДР, ледь не збив пішоходів». По базі даних поліцейськими було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , який вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, за зовнішніми ознаками ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані, на вказані зауваження працівників поліції заперечував, весь час сперечався та зазначав, що вони не зможуть довести, що саме він керував вказаним автомобілем та стверджував, що водієм була його донька, яка цього чітко не підтвердила. У подальшому, ОСОБА_1 просить «спуститись» іншу особу та повідомляє що привіз газовий балон, який дістає з багажника свого автомобіля, а у процесі розмови з працівниками поліції повідомляє, що не зупинився на їх сигнал, оскільки не довіряє їм. Під час спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що через невиконання вимоги про зупинку, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, який останній підписав власноручно.

Крім того, вказаним відеозаписом підтверджується і те, що за виявлених поліцейськими у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на визначення такого стану на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі - КНП «Тростянецька міська лікарня». ОСОБА_1 погодився на проходження огляду у лікарні, куди і був доставлений працівниками поліції на службовому автомобілі і за результатом проведеного огляду, лікарем (фельдшером) було складено висновок №31 від 21 березня 2025 року з зазначенням того, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням як зазначеного, так і того, що постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейські повідомили останньому, що відносно нього буде складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, який він, також, підписав власноручно заперечень чи зауважень не склав, а у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив лише, що пояснення надасть у суді.

Таким чином, вказаним доказом підтверджується і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і те, що він не виконав вимогу поліцейських про зупинку, а також те, що здійснював він таке керування у стані алкогольного сп`яніння, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції при визнанні винуватості останнього за ч. 2 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та знайшло відображення в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 вищезазначених протоколів про адміністративні правопорушення за вказаними статтями та незаконність притягнення його до відповідальності, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин не встановлено.

Вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає рішення судді суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, вказану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Горелова А.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.