ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2796/25 Справа № 204/8599/25 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Чечелівського районного суду м. Дніпра від 03 вересня 2025 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

При обставинах зазначених в постанові суду, 03 серпня 2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Дніпро по просп. Лесі Українки, 77, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом BMW 525D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом та посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду змінити в частині призначеного стягнення, виключивши стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи проведено без його участі та належного повідомлення про місце та час розгляду справи. З матеріалами справи ознайомився лише 03.10.2025 року.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження законності зупинки його транспортного засобу, відеозапис чи пояснення свідків відсутні.

Також зазначає, що судом не враховано Постанову Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якої суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли особа взагалі його не має.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Враховуючи встановлені по справі обставини, апеляційний суд вважає за необхідне поновити тсрок на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у випадку повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність і доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Долучені до матеріалів справи докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи проведено без його участі та належного повідомлення про місце та час розгляду справи, з матеріалами справи ознайомився лише 03.10.2025 року не є такими, що вказують на незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення. Крім того, його права були поновлені шляхом розгляду справи в апеляційній інстанції.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження законності зупинки його транспортного засобу, відеозапис чи пояснення свідків відсутні, оскільки в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, в якому зазначено, що 03.08.2025 року було зупинено транспортний засіб BMW д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні ДТП.

Посилання апелянта на Постанову Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якої суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли особа взагалі його не має не ґрунтуються на вимогах Закону.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Частиною 1 ст. 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною і передбачає один вид стягнення, а саме штраф у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Чинний КУпАП не містить жодних застережень чи умов застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Дана позиція відповідає правовій позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.09.2023 року у у справі №702/301/20.

Посилання в апеляційній скарзі на п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами внесеними Постановою № 18 від 19.12.2008 року), з огляду на який до ОСОБА_1 не може бути застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування на увагу не заслуговують, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року до ст. 126 КУпАП було внесено зміни та викладено її у чинній редакції, якою за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Чечелівського районного суду м. Дніпра від 03 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Чечелівського районного суду м. Дніпра від 03 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун