Провадження №3/522/7906/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

24.09.2025 о 23 год. 00 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 59, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson н.з. НОМЕР_1 , не витримавши безпечного інтервалу, допустила наїзд на припаркований транспортний засіб Hyundai Sonata н.з. НОМЕР_2 . Після цього місце пригоди залишила. Подія призвела до мех. пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушила п.2.10 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно водія був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №470365 від 01.10.2025 за ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що вона 24.09.2025 приблизно о 23 год. 00 хв. дійсно керуючи автомобілем Hyundai Tucson н.з. НОМЕР_1 , під`їхала до аптеки, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 59, для придбання медичних препаратів для хворого батька, від`їжджаючи від аптеки, жодних сторонніх звуків, які б свідчили про скоєння ДТП вона не відчула, дізналася про ДТП лише через декілька днів від співробітників поліції, жодного умислу уникнення відповідальності та залишення місця пригода у неї не було. Готова компенсувати збитки потерпілій стороні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 280 КУпАп, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 470365 від 01.10.2025 року,

- схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.09.2025 року,

- письмові пояснення ОСОБА_2 ,

- заяву ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 ,

- рапорт співробітника УПП в Одеській області.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своїми діями порушила п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст.122-4 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі залишення водіями транспортних засобів та іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Проте, з матеріалів, наданих суду на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також пояснень ОСОБА_1 неможливо встановити факт умисних дій останньої, які б були направлені на залишення місця пригоди, оскільки ОСОБА_1 не знала, що нею було скоєне ДТП. Встановити, які саме пошкодження були завдані транспортним засобам, встановити неможливо.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що особою, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення, на надані будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, працівники поліції при оформленні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення не долучили до протоколу про адміністративне правопорушення жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченій у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Таким чином, при оцінювані зібраних за справою доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів, які встановлюють наявність провини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а отже в діях останньої відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, за викладених у протоколі обставин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 122-4, 245, 251, 252, 283, 284, 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Вадим КОВАЛЕНКО