Справа № 504/3193/25
Номер провадження 3/504/1751/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи в протоколі не зазначено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 401671 від 24.07.2025, складеного інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Буровим С.О., встановлено, що 24.07.2025 о 22:45 год. за адресою: дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км + 700 м, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тойота, н/з НОМЕР_2 , у водія були виявлені явні ознаки перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мовлення та надмірна рухова активність (жвавість ходи), у зв`язку з чим водієві було висловлено вимогу про проходження медичного огляду з метою встановлення стану перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. До проведення огляду без призначення медичного працівника водій самостійно прийняв лікарський засіб «Прегабалін», який згідно з інструкцією може викликати зниження швидкості реакції та впливати на здатність керувати транспортом. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.10є Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

В судове засідання 25.08.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджено особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. 28.08.2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній не погоджується з обставинами, викладеними у протоколі та свою позицію аргументує тим, що хворіє на генералізований тривожний розлад з епізодами панічних атак, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. ризик високий, дисліпідемія, синусова тахікардія. Згідно довідки МСЕК ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності. Як вбачається з доданого до протоколу відеозапису з бодікамер поліцейських у співробітника поліції не було причини зупиняти, а тим більше здійснювати обшук автомобіля та власних речей. ОСОБА_1 не одноразово повідомляв співробітнику поліції про те, що в нього гіпертонічна хвороба та на теперішній час є напад тахікардії та неодноразово просив довезти його до лікарні. Факт хвороби ОСОБА_1 підтверджує численними висновками та медичними обстеженнями, також доказом хвороби ОСОБА_1 є посвідка інваліда ІІ групи. Просив врахувати, що як зафіксовано працівниками карети швидкої допомоги, навіть після прийому лікарського засобу його артеріальний тиск становив 200/100 при допустимому 120/80. Також звернув увагу, що співробітниками швидкої допомоги після обстеження та проведення кардіограми було прийнято рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 , що також підтверджує факт критичного стану. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки вживання ліків було викликано його станом та медичний засіб він вжив за призначенням лікаря та наявності підстав для його прийому, внаслідок чого провадження по справі просив закрити.

До пояснень ОСОБА_1 долучив документ від 10.09.2024 під назвою «Консультація кардіолога», відповідно до якого останньому відповідно до діагнозу були призначені медикаменти: Беталок Зок, трипліксам, анаприлін, при панічних атаках, якщо прискорене серцебиття Гідазепам. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого з денного стаціонару КНП «ЦПМСД №2» від 19.12.2023, ОСОБА_1 отримав лікувальні рекомендації, де зазначені лікарські препарати ноліпрел-бі форте, кардомагніл, милдронат, вестінорм, логуфен, карбамезепін. У документі від 04.09.2024 під назвою «Консультація невролога», відповідно до якого ОСОБА_1 відповідно до діагнозу були призначені медикаменти: гідазепам, анаприлін, трипліксам, індапамід, адаптол. Разом із цим, серед наданого, наявна ксерокопія листа від 27.07.2025 (дата після події, за результатом якої було складено матеріали справи за ч.4 ст. 130 КУпАП 24.07.2025) із печаткою лікаря ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 рекомендовано препарати: Tab. Sertrali та Tab. Pregabalini без визначення діагнозу, відомостей про підстави призначення даних препаратів, консультаційних висновків медичного закладу тощо. Також наявна ксерокопія листка із печаткою лікаря (прізвище нечітке ОСОБА_3 ) без прізвища пацієнта, рекомендовано прегабалін габана, барбовал 14.07.2025.

У зв`язку з наданням особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 медичної документації на підтвердження зазначених обставин, серед якої наявні розбіжності та з метою надання особою особистих пояснень, в судові засідання, призначені на 08.10.2025 та 03.11.2025 ОСОБА_1 викликався шляхом скерування судових повісток за адресою місця проживання. Судова повістка про виклик в судове засідання, призначене на 08.10.2025 була вручена особисто, що підтверджено відомостями трекінгу АТ «Укрпошта». Судова повістка про виклик до суду в судове засідання, призначене на 03.11.2025 повернулася без вручення із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також беручи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах «Олександр Шевченко проти України» (заява № 8371/02, п.27, та «Трух проти України» заява № 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи також враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про розгляд справи в суді, а також те, що судом були вжиті всі можливі засоби повідомлення останнього про розгляд справи, суд вважає, що неявка останнього на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судових засіданнях з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту.

Вище вказані дії суд розцінює як ухилення від явки до суду з метою затягування розгляду справи, тому суд не вбачає підстав в черговий раз відкладати розгляд справи, оскільки правопорушник не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень, заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, на підставі наявних документів, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 401671 від 24.07.2025, де у графі письмових пояснень ОСОБА_1 зазначив, що перебуваючи в с. Іваново став погано себе почувати, тиск 230 на 120, їхав в обласну лікарню, зупинили на КПП і обшукали авто, викликали швидку, до її приїзду випив таблетку, так як було дуже погано;

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції;

- відеозаписом, що міститься на компакт-диску у матеріалах справи, за результатом дослідження яких знайшли підтвердження обставини, викладені у ньому. Так, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за місцем розташування стаціонарного блокпосту, де було проведено поверхневий огляд транспортного засобу та особистих речей, які ОСОБА_1 добровільно видавав на прохання поліцейського. Так, серед речей ОСОБА_1 було виявлено лікарські засоби, а саме ОСОБА_4 та Каптопрез, які як повідомив останній, були призначені йому лікарем після перебування у реанімаційному відділенні, однак їх він перед тим, як їхати не вживав. Поведінка ОСОБА_1 була збуджена, хоча неодноразово посилався на погане самопочуття. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на перебування під впливом лікарських препаратів, проти чого водій не заперечував та погодився. В той же час, ОСОБА_1 скаржився на погане самопочуття, високий тиск, панічні атаки та просив поліцейських супроводити його до обласної лікарні, після чого співробітником поліції було здійснено виклик карети швидкої допомоги. В ході спілкування з поліцейськими в їх присутності ОСОБА_1 випив пігулку та як пояснив то був препарат під назвою «Прегабалін». По приїзду швидкої допомоги, було оглянуто ОСОБА_1 та надано першу медичну допомогу, за результатом якої пацієнту було запропоновано госпіталізацію до медичного закладу, від якої водій відмовився. Проїхати до медичного закладу для проходження огляду з метою встановлення стану перебування під впливом лікарських препаратів ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до вимог п. 2.10 є Правил дорожнього руху України водієві забороняється до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності причин для зупинки транспортного засобу та як зазначено особою, проведення обшуку, є такими, що не впливають на вчинення ним адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 10 Порядку № 1456 «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости.

Таким чином, зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 на стаціонарному блокпості не може свідчити про неправомірність та безпідставність такої зупинки працівниками поліції, оскільки такі дії викликані законною перевіркою документів, обґрунтованою воєнним станом на території України, проведення поверхневого огляду особистих речей у разі необхідності не є протизаконною, а надані пояснення та заперечення з цього приводу суд розцінює як обрану особою позицію з метою уникнення покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, а саме: вживання особою, яка керувала транспортним засобом, лікарських препаратів до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч.4 ст.130 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова