Справа № 703/6207/25
ПОСТАНОВА

31 жовтня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., за участі прокурорів Кириченка С.О., Курила М.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшли від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Оризон-Навігація», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Оризон-Навігація», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, не повідомив належним чином про наявність реального конфлікту інтересів при прийнятті рішень про підписання наказів №00600/120 від 30.04.2025 «Про призначення надбавок» за період із 01.04.2025 до 30.04.2025, №00600/137 від 30.05.2025 «Про призначення надбавок» за період із 01.05.2025 до 30.05.2025, №00600/119 від 30.04.2025 «Про призначення премії» за період із 01.04.2025 до 30.04.2025, №00600/136 від 30.05.2025 «Про призначення премії» за період із 01.05.2025 до 30.05.2025 працівникам ТОВ «Оризон-Навігація», в тому числі своєму синові, ОСОБА_2 та племіннику ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Він же, обіймаючи посаду директора ТОВ «Оризон-Навігація», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, підписавши накази №00600/120 від 30.04.2025 «Про призначення надбавок» за період із 01.04.2025 до 30.04.2025, №00600/137 від 30.05.2025 «Про призначення надбавок» за період із 01.05.2025 до 30.05.2025, №00600/119 від 30.04.2025 «Про призначення премії» за період із 01.04.2025 до 30.04.2025, №00600/136 від 30.05.2025 «Про призначення премії» за період із 01.05.2025 до 30.05.2025 працівникам ТОВ «Оризон-Навігація», в тому числі своєму синові, ОСОБА_2 та племіннику ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду від 31.10.2025 зазначені справи об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення в цілому визнав. Надав пояснення про те, що він як директор підприємства, підписав накази, якими значній кількості співробітників ТОВ «Оризон-Навігація» були призначені надбавки та премії за період квітня та травня 2025 року, однак такі накази не були персоналізовані, тобто стосувалися не виключно його близьких осіб, а багатьох працівників зі складу трудового колективу підприємства. Пропозиції щодо преміювання, виплати надбавок в межах затвердженого кошторису робив головний конструктор підприємства. Його син ОСОБА_2 та племінник ОСОБА_3 працюють у відділі головного конструктора, відтак останній безпосередньо є їх керівником, тому керуючись положенням про преміювання, вносить пропозиції із зазначеним розміру премій в грошовому вираженні. Проекти відповідних наказів не подавалися на узгодження до АТ «Українська оборонна промисловість» і відповідно узгоджень від останнього отримано не було, бо про вказаний обов`язок він не знав, необхідних роз`яснень від уповноваженої особи підприємства у галузі боротьби з корупцією не отримував. Разом із тим роботодавцеві було достеменно відомо про працю на підприємстві його близьких осіб сина та племінника, оскільки ним були подані Декларації про наявність або відсутність конфлікту інтересів працівників, що обіймають або претендують на посади з високим та підвищеним рівнем корупційних ризиків, зокрема в травні 2024 та лютому 2025 року.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 рішення щодо нарахування та виплати надбавок та премій за період квітня-травня 2025 року родичам та близьким особам приймав самостійно за наведених у протоколах про адміністративні правопорушення обставин, не звертався за погодженням проектів відповідних наказів до уповноваженої особи АТ «Українська оборонна промисловість», хоча для врегулювання реального конфлікту інтересів було вжито заходи щодо здійснення повноважень директора під зовнішнім контролем, у зв`язку з чим в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, просив визнати останнього винним та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з диспозицією ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

З п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Диспозиції ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП є бланкетними і лише описують безпосередньо саму суть цих адміністративних правопорушень, але для повного визначення їх ознак відсилають до інших галузей права, тобто, до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Визначення терміну правопорушення, пов`язаного з корупцією, про який йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією») КУпАП міститься у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», і є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є в тому числі і посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

З викладеного слідує, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькі повноваження можуть і не суперечити один одному.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06.10.2010 у справі №21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки / пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміну «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правової презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини. Окрім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доказувати свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до підп. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи наведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», вбачається, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів містить розділ V Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ч. 1 ст. 28, яка зобов`язує осіб, зазначених у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, в тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність факту інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення цих фактів в обов`язковому порядку має бути відображено в протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією.

Відповідно до роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.02.2021 року №1, при вирішенні питання належності осіб до посадових осіб юридичних осіб публічного права (відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону) першочергово виникає питання розмежування статусу юридичних осіб публічного та приватного права (якщо статут, інший правовстановлюючий документ юридичної особи не містить чіткого визначення такого статусу).

Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права (ст. 81 ЦК України).

Держава, територіальні громади можуть створювати юридичні особи як публічного, так і приватного права (ст. 167, 169 ЦК України).

З урахуванням положень ЦК України, ГК України, інших законів України можна сформулювати найбільш суттєві ознаки юридичної особи публічного права:

1) створення на підставі: розпорядчого акта Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (абз. 3 ч. 2 ст. 81 ЦК України); у випадках, встановлених законом, установчого документа (абз. 2 ч. 3 ст. 81 ЦК України);

2) визначення правового статусу ЦК України або окремим законом України (наприклад, розділ ІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 10-11 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» тощо);

3) метою та основним видом діяльності юридичної особи є реалізація публічних функцій держави чи територіальної громади, які покладені на них Конституцією та законом України (наприклад ст. 10 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» тощо);

4) допоміжний характер підприємницької діяльності до її основної діяльності.

Відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 07.07.2022 №274 засноване Товариство з обмеженою відповідальністю «Оризон-Навігація» шляхом перетворення Державного підприємства «Оризон-Навігація», затверджено передавальний акт, акт оцінки майна, акт приймання-передачі майна до статутного капіталу товариства. З наказу вбачається, що статутний капітал ТОВ «Оризон-Навігація» сформований за рахунок майна ДП «Оризон-Навігація» та інших джерел, що не заборонені законодавством. Розмір частки учасника товариства, яким є ДК «Укроборонпром», складає 100%.

За п. 1 розділу І Статуту ТОВ «Оризон-Навігація», що затверджений рішенням єдиного учасника від 31.10.2023, товариство створене шляхом перетворення ДП «Оризон-Навігація» - учасника Державного концерну «Укроборнпром», відповідно до Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», а з дня його реєстрації є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП «Оризон-Навігація».

Єдиним засновником товариства є держава в особі АТ «Українська оборонна промисловість» (п. 1.5 статуту).

Майно товариства складається із основних засобів, обігових коштів, майнових прав, зокрема права господарського відання на закріплені за товариством об`єкти права державної власності та права постійного користування земельними ділянками, цінних паперів та інших активів, що відображені на балансі. Таке майно формується, зокрема, за рахунок капітальних вкладень та дотацій із бюджету (п. 4.2, 4.3.7 статуту).

Вказані обставини в сукупності свідчать, що ТОВ «Оизон-Навігація» є юридичною особою публічного права.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

При визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

За п. 7.1.2 статуту, директор товариства є виконавчим органом товариства.

Відповідно до п. 7.10.4 статуту, директор укладає та виконує угоди, договори, контракти інші правочини від імені товариства; розпоряджається майном товариства із урахуванням обмежень, визначених статутом та законом (п. 7.10.17); затверджує положення про структурні та відокремлені підрозділи, призначає керівників відокремлених підрозділів (п. 7.10.18); вирішує питання управління філіями, представництвами та іншими відокремленими підрозділами товариства (п. 7.10.19 статуту).

Відповідно контракту, підписаного 07.07.2022 №6К/22, ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «Оризон-Навігація» на строк до 06.07.2023.

За п. 1.7 додаткової угоди від 06.07.2023 №39, продовжений термін дії контракту до 06.07.2026.

Вказане в сукупності приводить до висновку, що ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, оскільки виконує адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, відтак за посадою є суб`єктом, на якого поширюється дія закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до наказу ДП «Оризон-Навігація» від 31.01.2012 №006/00/15к ОСОБА_3 прийнято на роботу із 31.01.2012 інженером-конструктором. В подальшому ОСОБА_4 переведено на посаду начальника лабораторії відповідно до наказу від 30.12.2022 №00600/103/к/тр.

За наказом ДП «Оризон-Навігація» від 14.02.2022 №00600/14/к/тр ОСОБА_2 прийнято на посаду інженера-конструктора з 15.02.2022, надалі переведений на посаду інженера-конструктора ІІ категорії відповідно до наказу ТОВ «Оризон-Навігація» від 29.12.2023 №00600/69/к/тр.

ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 , що визнано останнім в судовому засіданні та додатково підтверджується витягом із актового запису про народження №113 від 15.10.1998.

ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 , що визнано останнім та підтверджується копіями актових записів про народження №739 від 30.11.1962, №150 від 19.03.1958, №833 від 04.08.1988, а також копією актового запису про шлюб №350 від 06.08.1983, з яких вбачається, що він є рідним сином рідної сестри особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

25.02.2025 директором ТОВ «Оризон-Навігація» ОСОБА_1 подано декларацію про наявність або відсутність конфлікту інтересів у працівників, які обіймають або претендують на посади із високим та підвищеним рівнем корупційних ризиків, де останній задекларував працевлаштування на вказаному підприємстві власних сина ОСОБА_2 та племінника ОСОБА_3 . Така ж декларація заповнена ним і 10.05.2024.

Факт подачі декларації такого змісту 25.05.2025 підтверджується в листі, наданому АТ «Українська оборонна промисловість» №UOP 00.2-6474 від 16.07.2025 на запит Національної поліції.

Згідно із розпорядженням АТ «Українська оборонна промисловість» від 24.04.2025 №42/Р відповідно до декларації про наявність або відсутність конфлікту інтересів у працівників, які обіймають або претендують на посади із високим та підвищеним рівнем корупційних ризиків ОСОБА_1 від 25.02.2025, з метою усунення ризику виникнення потенційного конфлікту інтересів, на підставі ст. 28-29, 33 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язано посадову особу АТ «УОП» здійснювати зовнішній контроль за виконанням завдань, вчинення дій, прийняттям рішень директором ТОВ «Оризон-Навігація» ОСОБА_1 що стосуються конфлікту інтересів , що виник у зв`язку із тим, що на тому ж підприємстві працюють його близькі особи син ОСОБА_2 та племінник ОСОБА_3 . Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії та приймати рішення в умовах конфлікту інтересів без погодження із начальником Управління радіолокації, радіозв`язку та спеціального приладобудування АТ «УОП», надавати до відповідного управління проекти рішень організаційно-розпорядчого характеру, що стосуються предмету конфлікту інтересів, для здійснення зовнішнього контролю.

Наказом ТОВ «Оризон-Навігація» від 30.04.2025 №00600/120 встановлено з 01.04.2025 до 30.04.2025 надбавки до посадового окладу пропорційно відпрацьованому часу щодо працівників товариства за переліком, серед яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Наказом ТОВ «Оризон-Навігація» від 30.04.2025 №00600/119 за період з 01.04.2025 до 30.04.2025 постановлено виплатити премію працівникам товариства за переліком, серед яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Наказом ТОВ «Оризон-Навігація» від 30.05.2025 №00600/137 встановлено з 01.05.2025 до 30.05.2025 надбавки до посадового окладу пропорційно відпрацьованому часу працівникам товариства за переліком, серед яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Наказом ТОВ «Оризон-Навігація» від 30.05.2025 №00600/136 за період з 01.05.2025 до 30.05.2025 постановлено виплатити премію працівникам товариства за переліком, серед яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 звертався до уповноваженої особи АТ «УОП» для погодження проектів рішень організаційно-розпорядчого характеру стосовно близьких осіб. Вказана обставина в судовому засіданні визнана ОСОБА_1 та додатково підтверджується листом АТ «Українська оборонна промисловість» №UOP 00.2-6474 від 16.07.2025.

За встановленими під час судового розгляду обставинами, приватний інтерес ОСОБА_1 має майновий характер, зумовлений сімейними стосунками, полягає в відсутності повідомлення та подальшому підписанні наказів про встановлення надбавок та преміювання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким такими діями створені сприятливі умови для отримання додаткових матеріальних благ грошових коштів.

Наявність у ОСОБА_1 повноважень на прийняття рішення про призначення надбавок та преміювання вбачається безпосередньо із положень статуту ТОВ «Оризон-Навігація», оскільки серед повноважень директора є і повноваження фінансового характеру, що полягають в використанні банківських рахунків підприємства, організації ведення бухгалтерського, податкового, статистичного оперативного та управлінського обліку, виконання фінансового плану товариства, застосування заходів заохочення та стягнення щодо працівників.

Суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями за обставинами даної справи полягає в тому, що в ОСОБА_1 наявний вказаний вище приватний інтерес, а посадова особа товариства при цьому має здійснювати власні службові повноваження, виключаючи вплив приватного інтересу на їх реалізацію.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в діяннях ОСОБА_1 встановлений склад адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а його вина у вчиненні адміністративних правопорушень доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому судом приймається до уваги, що дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані вірно за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, що виражається у прийнятті рішень, що загалом відноситься до повноважень виконавчого органу юридичної особи, однак за відсутності належних погоджень уповноваженим органом, особу порушника, який є особою немолодого віку, пенсіонером, наявні відомості про його майновий стан, а також вину у формі умислу. При цьому суд звертає увагу, що склади правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП є формальними, для їх кваліфікації не є необхідним настання будь-яких негативних наслідків.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Визначаючи міру адміністративного стягнення, суд враховує, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а тому приходить до висновку про накладення стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, оскільки таке стягнення буде достатнім засобом виховання особи та запобігатиме вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Відтак, із останнього у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 34, 40-1, 283, 280, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн (отримувач коштів: ГУК у Черкаській області /тг м. Сміла 21081100, код ЄДРПОУ отримувача: 37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023753, код класифікації: 21081100).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, а також прокурором протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.В.Овсієнко