БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/208/25
Справа № 356/848/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші наявні в матеріалах справи адреси місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 174403 від 15.11.2024, водій ОСОБА_1 15.11.2024 о 16 год. 22 хв. на автодорозі М-03 Київ-Харків, 77 км, керував транспортним засобом CITROEN C3, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера 6820 ARJL0275. Результат позитивний 3,37 %о.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, на розгляд справи в судові засідання, призначені на 17.12.2024, 03.02.2025, 04.03.2025, 24.04.2025, 02.06.2025, 25.06.2025, 11.08.2025, 18.09.2025 та 16.10.2025, про дату, час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся судом у встановленому законом порядку згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП поштою рекомендованими листами з повідомленнями за всіма наявними у матеріалах справи адресами місць його проживання, в тому числі зареєстрованою адресою місця його проживання, а також мав змогу ознайомитись з інформацією про справу на офіційній сторінці вебсайту судової влади України за посиланням: https://be.ko.court.gov.ua/sud1002/, що знаходиться у вільному доступі; повідомити ОСОБА_1 за номерами мобільного телефону, вказаними в матеріалах справи, не видалось за можливе, оскільки згідно повідомлень оператора мобільного зв`язку абонент за номером НОМЕР_3 , знаходиться поза зоною досяжності та відсутній зв`язок з вказаним абонентом, номер мобільного телефону НОМЕР_4 не є дійсним (а.с.16,18-30,49-51,55-56,58-72,74,77-85).

Будь-яких інших засобів зв`язку з ОСОБА_1 як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Окрім цього, у справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06; п. 57) Європейський суд з прав людини зазначив, що це обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року).

Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як вебсторінка суду (рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16).

Отже, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України» (заява №3572/03) національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

У справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника («Антоненков та інші проти України», заява № 14183/02, § 41, «N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності ОСОБА_1 , в порядку ст. 256 КУпАП йому роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд його справи судом; зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, копію протоколу отримав та засвідчив правильність внесених про нього даних, в тому числі, і в частині зазначеної в протоколі адреси його місця проживання (перебування) та номеру мобільного телефону, про що в протоколі міститься відповідна відмітка (а.с.1).

Таким чином, ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, було достеменно відомо про складання та направлення протоколу відносно нього до суду, судом вжито всіх можливих і вичерпних заходів для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, разом з тим, ОСОБА_1 в судові засідання не розгляд справи повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав, жодних дій, щоб з`ясувати стан судового провадження у його справі, не вчинив, від отримання поштової кореспонденції за місцем проживання ухилився.

За наведених обставин, вказана процесуальна поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розцінюється судом як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлене на безпідставне затягування судового процесу та обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, враховуючи визнаний ЄСПЛ принцип пріоритету публічного інтересу над приватним, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно яких при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, беручи до уваги, що судом вжито вичерпних заходів для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та з моменту складання протоколу 15.11.2024 ОСОБА_1 мав достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та додані до них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі - ПДР).

Відповідно до п.п. 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пунктом 2.9 «а» ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

За змістом ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП України під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вказане, вина ОСОБА_1 у вчиненому за наведених вище обставин підтверджується сукупністю наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх достовірності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 174403 від 15.11.2024 (а.с.1), карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с.3), рапортом поліцейського взводу 2 роти 1БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Шелиста Д., згідно з яким 15.11.2024 на 77 км автодороги М-03 було зупинено автомобіль CITROEN C3, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 ; в ході спілкування у водія виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів; у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що останній погодився пройти огляд на місці зупинки; результат огляду позитивний - 3,37 %о, після чого на водія складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.5), направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2024, в якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 поліцейським ознаки сп`яніння, а саме а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів (а.с.8), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою приладу Drager, згідно з якими 15.11.2024 було проведено огляд водія ОСОБА_1 на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», прилад ARJL - 0275, тест № 1519, за результатом якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний - 3,37 %о, згідно відмітки в акті огляду, ОСОБА_1 з результатом огляду згоден, про що поставив свій підпис (а.с.6-7).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0552 083 24 від 15.05.2024, газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6820», Зав. № ARJL-0275, виробництва «Drаger Safety Ag & Co, KgaA», Німеччина, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки. Розділ експлуатаційної документації»; свідоцтво чинне до 15.05.2025 (а.с.10).

Згідно з довідками заступника командира батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, капітана поліції Мінасяна С. від 16.11.2024, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, та відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України підсистеми «Адміністративна практика» за ознакою повторності щодо вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, не значиться (а.с.11-12).

Згідно відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення, в порядку ст. 265-1 КУпАП в ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_5 , та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом № 229976 (а.с.1,2).

В порядку ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_2 від 15.11.2024 (а.с.9).

Крім того, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підтверджується також долученими до матеріалів справи відеозаписами, на яких об`єктивно зафіксовані обставини, що вказують на наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні (а.с.13).

Так, із даних відеозаписів вбачається обставина зупинки поліцейськими транспортного засобу CITROEN C3, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , який на запитання поліцейського пояснює, що прямує на заправку та надає для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для перевірки (файл «15.11. ОСОБА_1», відрізок часу 00:00:00-00:01:19, 00:01:37-00:02:48, 00:50:00-00:53:40 файлу «130 ОСОБА_1»).

Під час спілкування працівників поліції з водієм в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були повідомлені та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, так і в медичному закладі (відрізок часу 00:02:45-00:04:16, 00:05:50-00:06:17, 00:07:00-00:09:45, 00:53:40-00:54:37, 00:50:00-00:53:40, 00:56:50-00:57:11 файлу «130 ОСОБА_1»), на що водій спочатку відмовився, потім змінив свою позицію та виявив бажання пройти огляд на місці (відрізок часу 00:07:47-00:09:20, 00:14:00-00:14:11 файлу «130 ОСОБА_1»); процедура огляду зафіксована технічними засобами відеозапису, результат огляду позитивний - 3,37 %о, результати були озвучені та доведені до відома оглянутої особи (відрізок часу 00:14:10-00:16:27, 01:07:09-01:07:20 файлу «130 ОСОБА_1»).

Результат огляду та дії працівників поліції при цьому ОСОБА_1 не оспорював, з результатом погодився, від огляду в медичному закладі відмовився (відрізок часу 00:09:40-00:09:45 файлу «130 ОСОБА_1»).

В ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнав, що вживав алкоголь того дня (відрізок часу 00:01:19-00:01:27, 00:06:47-00:06:55, 00:52:16-00:52:28 файлу «130 ОСОБА_1»).

Також з відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснено суть правопорушення та повідомлено, що за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (відрізок часу 00:16:27-00:16:53, 01:07:27-01:07:50 файлу «130 ОСОБА_1»).

Протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності ОСОБА_1 , під час складання протоколу працівниками поліції в порядку ст. 256 КУпАП йому роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суть вчиненого правопорушення, будь-яких заперечень чи зауважень ОСОБА_1 протокол не містить (01:54:21 - 01:55:10 файлу «130 ОСОБА_1»).

Зазначені вище відеозаписи є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, отримані уповноваженою особою у відповідності до положень частини 2 статті 266 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», містять інформацію, що підлягає доказуванню, тому є належними та допустимими доказами, і у суду відсутні сумніви у достовірності зафіксованої в них інформації.

Водночас, заперечення ОСОБА_1 свого статусу водія та факту керування транспортним засобом не ґрунтуються на матеріалах справи та є помилковими, тому відхиляються судом з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

У відповідності до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

При цьому, для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 в справі № 404/4467/16-а зазначив, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

З системного аналізу вказаних вище положень випливає, що вчинення особою будь-яких дій з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення його з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі, незалежно від того, чи приведений автомобіль в рух за допомогою двигуна, чи шляхом буксирування, кочення або штовхання, є керуванням транспортним засобом.

В контексті вказаного суд зауважує, що незалежно від способу руху автомобіля, особа, яка перебуває за його кермом, вчиняє дії, спрямовані на зміну напрямку руху і швидкості автомобіля, зокрема, здійснює рульове керування, гальмування, подання попереджувальних сигналів тощо, має стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну з метою недопущення створення небезпеки чи перешкоди для руху, загрози життю або здоров`ю громадян чи заподіяння матеріальних збитків, що вимагає підвищеної концентрації уваги та швидкості реакції.

В свою чергу, стан алкогольного сп`яніння, викликаний психоактивною дією етанолу на організм людини, призводить до змін в психологічних, фізіологічних і поведінкових функціях людини, таких як погіршення концентрації уваги, гальмування розумової діяльності, уповільнення реакції, сплутаність свідомості, сонливість, запаморочення тощо.

Як наслідок, виконання будь-яких функцій водія особою, яка перебуває в такому стані, створює реальну загрозу для життя і здоров`я як самої особи, так й інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також власності третіх осіб, тому тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово визнавав, що авто рухалось (відрізок часу 00:01:30-00:01:37, 00:03:39-00:03:55, 00:06:38-00:06:45, 00:09:50-00:10:30, 00:54:37-00:54:54, 00:57:18-00:57:24, 00:57:35-00:57:42 файлу «130 ОСОБА_1»), на запитання поліцейського пояснював, що в автомобілі закінчився бензин, тому він сів за кермо, щоб хлопці докотили автомобіль до автозаправки (відрізок часу 00:03:39-00:03:55, 00:06:38-00:06:45, 00:09:50-00:10:30, 00:54:37-00:54:54, 00:57:18-00:57:24, 00:57:35-00:57:42, файлу «130 ОСОБА_1»).

На відрізку часу 00:03:39-00:03:55 файлу «130 ОСОБА_1» ОСОБА_1 чітко вказує, що керує транспортним засобом, поки його дотягнуть, заправлять, після чого він пересяде.

Крім того, рух автомобіля об`єктивно зафіксовано наданими відеозаписами, зокрема, на відрізку часу 00:00-00:32 файлу «15.11. ОСОБА_1», відрізку часу 00:00:10-00:01:10, 00:51:13-00:52:19 файлу «130 ОСОБА_1» чітко видно, як автомобіль CITROEN C3, д.н.з. НОМЕР_2 , рухається по автодорозі з увімкненою аварійною сигналізацією, ззаду його штовхають два чоловіки, а за кермом вказаного автомобіля перебуває ОСОБА_1 (файл «15.11. ОСОБА_1», відрізок часу 00:00:10-00:01:10, 00:51:13-00:52:19 файлу «130 ОСОБА_1»).

Окрім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також постановою серії ЕНА № 3484571 від 15.11.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відомостей, що ОСОБА_1 оскаржував вказану постанову або будь-яким чином заперечував викладені у ній обставини, матеріали справи не містять (а.с.4).

За наведених обставин, заперечення ОСОБА_1 статусу водія та факту керування ним транспортним засобом суд розцінює критично та відхиляє їх як позицію захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення від відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 на безпідставність його зупинки, не відповідають дійсності та спростовуються цим же відеозаписом.

Так, у відповідності до положень п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Із відеозаписів вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , рухався проїзною частиною з увімкненою аварійною сигналізацією, ззаду його штовхали двоє чоловіків, до яких підходить поліцейський та з`ясовує, що сталось та хто керує транспортним засобом. Одразу після цього поліцейський підходить до автомобіля, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , що пояснює, що керує транспортним засобом, поки його дотягнуть до автозаправки (файл «15.11. ОСОБА_1», відрізок часу 00:00:10-00:03:55, 00:51:13-00:54:54 файлу «130 ОСОБА_1»).

Отже, дії працівників поліції в даній ситуації є такими, що не суперечать вимогам Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та вчинені в межах покладених на них повноважень.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом, в його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, який не працює, і вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші наявні в матеріалах справи адреси місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші наявні в матеріалах справи адреси місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області..> >

Строк пред`явлення постанови для виконання - 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя: І. О. Капшученко