Справа № 587/4914/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 5930 від 22.07.2021 року, 20.03.2025 року притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП до штрафу в сумі 850грн,
за ч. 2 ст. 184 КУпАП
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 776898 від 15.10.2025 ОСОБА_1 15.10.2025 року за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , ухилялась від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не забезпечила санітарно-гігієнічних умов для життя в будинку (бруд, відсутнє світло, розкидані речі на столі), чим порушила вимоги ст. 150 СК України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки 20.03.2025 року була притягнута за порушення норм ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину та факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, визнала, щиро розкаялася і просила не застосовувати до неї суворого стягнення.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Диспозиція ч. 2 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року.
Частиною 2 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичних, духовний та моральний розвиток.
Аналогічні положення щодо обов`язків батьків містить і ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ.
Крім цього ст. 8 цього ж Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ст. 12 Закону).
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Частина 2 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №776898 від 15.10.2025 (а.с.1); письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.2); фотоматеріалами помешкання (а.с.9-12); поясненнями ОСОБА_1 , наданими нею безпосередньо в судовому засіданні, відповідно до яких підтвердила порушення нею батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина та просила не накладати суворе стягнення; іншими матеріалами справи.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в першу чергу з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, адміністративне стягнення не має на меті лише кару, воно не має стати для особи непосильним тягарем, адже в такому разі справжня його мета не буде досягнута.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка вдруге за рік притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.2 ст.184КУпАП у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1,ч. 2 ст. 184, 283 КУпАП, суддя -
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя О.М. Черних