Справа№751/6760/25
Провадження №3/751/2422/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року місто Чернігів

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА

Овсієнко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2025 о 15 год 49 хв водій ОСОБА_1 в м. Чернігів, вул. О.Мацієвського, 20, керував транспортним засобом RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку проводився в медичному закладі КНП ЧОПНЛ ЧОР у лікаря нарколога, результат алкогольне сп`яніння, що підтверджується висновком 996 від 27.07.2025, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

За даним фактоми відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судова повістка направлялась на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, для того, щоб забезпечити право на захист та не порушувати його інших прав, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, ОСОБА_1 , не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, міг сам поцікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.

Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 404274 та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 27.07.2025 о 15 год 49 хв водій ОСОБА_1 в м. Чернігів, вул. О.Мацієвського, 20, керував транспортним засобом RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Факт керування транспортним засобом не заперечував ОСОБА_1 і після його зупинки працівниками поліції.

Враховуючи не оспорювання факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що співвідноситься з поясненнями самого водія, які підтверджуються матеріалами відеофіксації, долучених до протоколу, суд вважає доведеним факт керування транспортним засобом RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .

Відтак, ОСОБА_1 є водієм, а отже і суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши обставини проходження ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «ЧОПНЛ», суд приходить до наступного висновку.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.

Суд звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

Згідно відеозапису з портативного відео-реєстратора вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в м. Чернігів по вул. О.Мацієвського, 20 о 15 год 49 хв 27.07.2025 і був зупинений працівниками поліції на підставі п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено чітко виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Вказані ознаки алкогольного сп`яніння були об`єктивними та реальними.

Оголошення працівником поліції виявлених у водія ознак передував його детальний огляд, і лише після виявлення в нього запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінки, що не відповідає обстанвоці, давали більш чим обґрунтовані підстави для підозри про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд підкреслює, що визначення ознак сп`яніння, відповідно до Інструкції, є прерогативою саме поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, при цьому вказана Інструкція не зобов`язує визначати саме три ознаки алкогольного сп`яніння, а тому за об`єктивної неможливості на стадії судового розгляду справи перевірити відсутність чи наявність запаху алкоголю з порожнини рота водія, суд приходить до переконання про достатність інших об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння для висновку, що інспектором поліції було правомірно запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу.

Натомість водій ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Враховуючи відмову від проходження огляду на місці зупинки на стан сп`яніння, працівником поліції, на виконання вимог Інструкції, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що останній погодився.

З відеозапису до протоколу вбачається, що в приміщенні КНП «ЧОПНЛ» ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-наркологом із застосуванням клінічних та інструментальних методів дослідження. Під час використання технічного засобу «Драгер», було виявлено вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі, а саме: 3,43 проміле.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №995 від 27.07.2025, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. При ознайомленні з висновком останній будь-яких заперечень чи зауважень не зазначив, що підтверджується його особистим підписом.

Вказані обставини, а саме результати огляду у медичному закладі, свідчать про те, що поліцейським вірно визначено наявність ознак алкогольного сп`яніння та підставно запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність помилки у візуальному визначенні працівником поліції ознак такого сп`яніння у водія.

На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Останній у відповідній графі протоколу зазначив, «надам в суді».

Тобто, ОСОБА_1 на момент складання протоколу не оспорював достовірність отриманих лікарем результатів за допомогою клінічного та інструментального досліджень.

Після складення адміністративного протоколу, поліцейські на виконання вимог ч.1 ст.266 КУпАП, відсторонили водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що підтверджується переглянутим відеозаписом.

Суд, проаналізувавши наявні у справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.9 «а» ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є об`єктивними, переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Вищезазначені письмові докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Суд також враховує, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджується з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступеню його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Суд звертає увагу, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства і становить реальну небезпеку невизначеному колу учасників дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, а відтак призначення адміністративного стягнення в межах санкції вказаної статті відповідає характеру вчиненого нею правопорушення і меті адміністративного стягнення.

Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а вживання алкоголю за кермом знижує і без того негарантовану межу контролю над цим джерелом. Відповідно з врахуванням цього факту та наслідків, які можуть мати керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння законодавець встановив більш суворі санкції у порівняння з іншими правопорушеннями.

При цьому склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП не визначає настання наслідків як обов`язкову умову для притягнення до відповідальності, а тому відповідні доводи відхиляються судом як безпідставні.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч. 1 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294, 298, 301, 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн 00 коп (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова особою, щодо якої винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. К. Овсієнко