Унікальний номер справи 333/9757/25
Номер провадження 3/333/3313/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, Працює В ТОВ СТВ «Схід» на посаді мерчендайзера, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні малолітню дитину,

за ч. 1ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

09 вересня 2025 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилася від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що у вищезазначений час малолітній ОСОБА_3 перебував за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт.Балабино, вул.Миру,240 , розхитував стовп з антидроновим захистом з метою пошкодження. Своєю бездіяльність ОСОБА_1 порушила вимоги ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнала, підтвердила обставини справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, підтверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 426424 від 25.09.2025 року, рапортами працівників поліції, поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відеозаписом.

Згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП України передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III, статтями 150, 180 СК України.

Частиною першою ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789, встановлено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, тощо.

Суд проаналізував зібрані у справі докази, оцінив їх в сукупності та дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в ухиленні від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, доведена повністю. ЇЇ дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Суд, враховує характер скоєного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка вину в інкримінованому правопорушенні визнала та щиро розкаялася, є внутрішньо переміщеною особою, ступінь її вини у інкримінованому правопорушенні, конкретні обставини справи, на підставі ст. 22 КУпАП, вважає за необхідне звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.184, ст.ст.276-284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Дану адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова