Справа № 308/1598/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі головуючого судді Дегтяренко К.С., за участю секретаря судового засідання Сапронова А.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шумило Наталії Богданівни у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

встановив:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться справа про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

29 жовтня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шумило Н.Б. у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

Мотивує вимоги заяви про відвід тим, що на його думку дії судді Шумило Н.Б. у відповідності до розгляду протоколу про порушення митних правил є такими, що викликають сумнів, щодо її неупередженості та об`єктивності, що є підставою для відводу. Вказані дії виражаються у відмові судді Шумило Н.Б. у здійсненні сдистанційного провадження призначеного на 29.10.2025 року о 10 год. 20 хв., вказане повідомлення про відмову отримано 28.10.2025 року о 16 год. 39 хв., вважає це штучними перешкодами у доуступі до правосуддя.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід по суті.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подану заяву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною 1 ст. 498 Митного кодексу України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право, зокрема, заявляти клопотання та відводи.

Митний кодекс України та Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, які передбачають порядок розгляду заяви про відвід. Разом з тим вважаю за можливе застосувати аналогію права, та застосувати норми найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права, при вирішенні питання про відвід.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні до нього врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, що регламентує подібні відносини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Обставини, які виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні, визначені ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ст. 9 Конституції України, ст.17 ЗаконуУкраїни «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також слід застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Враховуючи вищенаведене, оцінивши аргументи заявника, на які останній посилається у поданій заяві про відвід, суд дійшов висновку, що такі не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності судді Шумило Н.Б..

Зазначені в заяві про відвід аргументи зводяться до непогодження із процесуальним рішенням судді, щодо відмови у проведенні дистанційного судового засідання, що не є самостійною підставою відводу.

Також вказані обставини суд не вважає, обмеженням доступу до правосуддя, оскільки відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу Д3 вбачається, що судове засідання 29.10.2025 року призначене на 10 год. 20 хв., було відкладено та суддею визначено іншу дату судового засідання.

Інших підстав які б вказували на упередженність судді Шумило Н.Б. судом не встановлено.

Відтак враховуючи, що заява про відвід не містить обставин, які б виключали участь судді Шумило Н.Б. в розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, з огляду на що заявлений відвід не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 278 КУпАП, ст.ст. 71, 81 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шумило Наталії Богданівни у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Дегтяренко К.С.