Справа № 583/2586/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2025 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді Семенової О.С., за участю секретаря судового засідання Гайдейчук К.В., прокурора Степаненка О.В. / в режимі відео конференції/, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Єфіменко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в м. Охтирка об`єднаний адміністративний матеріал, що надійшов від Сумського управління Депатраменту внутрійньої безпеки Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України-начальника штабу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 30 січня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_3 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 19-2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП від 10 червня 2025 року ОСОБА_1 , будучи першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України начальником штабу, виконуючи обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , являючись згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» / далі Закону/ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання не повідомив безпосереднього керівника Головне управління Національної Гвардії україни МВС про наявність в нього реального конфлікту інтересів під час підписання наказу від 09 вересня 2023 року за № 460 «Про виплату грошової щомісячної премії військовослужбовцям військової частини», за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні отримати премію за серпень 2023 року у максимальному розмірі від посадового окладу 420%, що у грошовому еквіваленті становить 23100,00 грн, та суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер, яким преміював себе, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту.

Крім цього, відповідно до протоколу № 20-2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП від 10 червня 2025 року ОСОБА_1 , будучи першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України начальником штабу, виконуючи обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , являючись згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» / далі Закону/ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, вчинив дії в та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання наказу від 09 вересня 2023 року за № 460 «Про виплату грошової щомісячної премії військовослужбовцям військової частини», за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні отримати премію за серпень 2023 року у максимальному розмірі від посадового окладу 420%, що у грошовому еквіваленті становить 23100,00 грн, та суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер, яким преміював себе, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме вчинення особою дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2025 року ці адміністративні матеріали відповідно до ст. 36 КУпАП було об`єднано в одне провадження за № справи 583/2586/24, провадження № 3/583/1088/25 / а.с. 56/.

29 липня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло заперечення на протоколи № 19-2025, № 20-2025 від 10 червня 2025 року про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в якому вказано, що обставини, викладені в цих протоколах, є надуманими, необґрунтованими, неправомірними, виходячи з того, що премії військовослужбовцям в/ч передбачені та затверджені розпорядженням Головного управління Національної гвардії України від 10 лютого 2023 року № Р-16 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» та мають фіксований розмір. Крім того, виплата премії за серпень 2023 року була попередньо погоджена рішенням командира частини від 04 вересня 2023 року. В такому розмірі він отримує премію протягом 2023 2025 року. Вважає, що в даному випадку відсутній реальний конфлікт інтересів, оскільки ним було підписано наказ про преміювання особового складу за серпень 2023 року після його підписання всіма відповідальними службами в/ч, а не встановлення ним щомісячного розміру премії, як зазначено в протоколах. Вважає, що протоколи не містять обґрунтування наявності хоча б озного з наведених фактів.

Крім цього вказує, що в протоколах є виправлення, закреслення на сторінці 10 як протоколу № 19-2025 так і в протоколі № 20-2025, що є неприпустимим.

Також на час розгляду протоколів сплив строк накладення адміністративного стягнення, оскільки датою складання протоколів є 10 червня 2025 року, хоча документи з в/ч було витребувано ще 06 лютого 2025 року, а 17 лютого 2025 року всі документи було надано. Вважає, що органу поліції ще 28 лютого 2025 року було відомо про обставини, викладені в протоколах, тому провадження підлягає закриттю за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Просить провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП / а.с. 131-138/.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнав поністю та надав пояснення про те, що рішення про розмір премії він не приймав, так як розміри премії встановлено ГУ НГ України, будучи тво командира в/ч не міг вплинути на розмір премії, який був затверджений командиром в/ч перед підписанням ним відповідного наказу від 09 вересня 2023 року.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Єфіменко Л.І., в судовому засіданні підтримала позицію, викладену в запереченні.

Прокурор Степаненко О.В. висловив свою думку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, доведено, оскільки він, підписуючи наказ про преміювання, сам оцінив свою діяльність, рівень виконання службових обов`язків, відсутність дисциплінарних стягнень, що вирішується при визначенні розміру премії, так як розмір премії встановлено до 420%, тобто є певний діапазон. Проте закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, притягнення до адміністративної відповідальності, 23 вересня 2025 року, тому необхідно визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Вивчивши адміністративні матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази та надавши їм оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з роз`ясненнями НАЗК «Щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноваженьз окремих питань оплати праці» від 13 червня 2022 року №11, які містять тлумачення: «...конфлікт інтересів виникає у керівника, який самостійно приймає рішення про виплату собі стимулюючих виплат премій, надбавок» та приклади випадків, коли у керівника, що приймає рішення встановити собі стимулюючі виплати, наявний або відсутній конфлікт інтересів, та інфографіку.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказу МВС від 15 березня 2018 року № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» та з метою впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України Головним управлінням Національної гвардії України 10 лютого 2023 року прийнято Розпорядження № Р-16 «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України», яким зобов`язано начальників територіальних управлінь, вищих військових навчальних закладів, центрів, баз, закладів охорони здоров`я, установ та командирів військових частин Національної гвардії України з 01 лютого 2023 року: 1/ установлювати військовослужбовцям / крім військовослужбовців строкової військової служби/ надбавку за особливості проходження служби в розмірах згідно з додатком 1 до цього розпорядження; 2/ установлювати військовослужбовцям / крім військовослужбовців строкової військової служби/ щомісячне преміювання в розмірах згідно з додатками 2-7 до цього розпорядження.; 2. Установити, що мінімальне грошове забезпечення військовослужбовців / крім військовослужбовців строкової військової служби/, повинно становити не менше 20100,00 грн на місяць до виплати, крім випадків зменшення надбавки за особливості проходження служби або позбавлення / зменшення/ щомісячного преміювання / а.с. 52/.

Відповідно до додатку 2 до розпорядження командувача Національної гвардії України від 10 лютого 2023 року № Р-16 / підпунк 2 пункту 1/ розмір щомісячного преміювання військовослужбовцям з тарифним розрядом 20-54 становить до 420% / а.с. 54/.

Отже, враховувалось, що щомісячний додатковий вид грошового забезпечення /премія/, що встановлена розпорядження командувача Національної гвардії України від 10 лютого 2023 року № Р-16 військовослужбовцям є гарантованою виплатою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи тво командира військової частини відповідно до наказу командира в/ч від 26 серпня 2023 року № 208 з 28 серпня 2023 року на 15 календарних дів, є згідно з п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, та на якого у зв`язку з цим покладено обов`язок щодо запобігання конфлікту інтересів.

Зі змісту статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» убачається, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною участині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вказана норма Закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, зокрема, у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» надано визначення терміну приватний інтерес та реальний конфлікт інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення цього терміну викладено у ч. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП.

По своїй суті реальний конфлікт інтересів є юридичним синонімом поняття «зловживання службовими повноваженнями та пов`язаними з цим можливостями».

Суб`єктивна сторона правопорушення, склад якого наведений в статті 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом, тобто суб`єкт усвідомлює, що він не повідомляє про наявність у нього реального конфлікту інтересів, або усвідомлюючи це вчиняє дії чи приймаєрішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, суд має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути обов`язково відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, яке пов`язане з корупцією та, відповідно, в постанові суду.

При вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових / представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

Суд з метою правильного застосування положень Закону України «Про запобігання корупції», що стосується конфлікту інтересів та положень ст. 172-7 КУпАП, ретельного з`ясування їх суті, зобов`язаний визначити точний зміст поняття «конфлікт інтересів» в кожному конкретному випадку.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

З словника іноземних слів слово «конфлікт» латинського походження (confliktus зіткнення) означає зіткнення протилежних інтересів, поглядів, спір, що погрожує ускладненням.

Зміст цього питання визначають такі дві обов`язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями;

2) наявність конфлікту інтересів може негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Як вбачається з наведеного поняття "конфлікт інтересів", особистий (приватний) інтерес може носити як майновий, так і немайновий характер.

Майновий інтерес щодо збереження або збільшення обсягу, якості нерухомого та рухомого майна особи чи близьких їй осіб.

Немайновий інтерес інтерес, спрямований на задоволення особистих фізичних (біологічних), духовних, моральних, культурних, соціальних чи інших нематеріальних потреб.

Суд зазначає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки приватний інтерес особи та її службові чи представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.

Як зазначено у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді: дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Тобто, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема:

-дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього;

-надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації;

-дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень;

-наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Отже, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Крім того, суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діяннями і виконанням службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд зазначає, що у протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією, від 10 червня 2025, що складені відносно ОСОБА_1 не відображено встановлення наявності сукупності юридичних фактів, за наявності яких виникає реальний конфлікт інтересів, а саме: у чому полягав його приватний інтерес, на задоволення якого він діяв (корисливий або інший особистий інтерес, який спрямований на задоволення особистих фізичних (біологічних), духовних, моральних, культурних, соціальних чи інших нематеріальних потреб); у чому полягала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями та що така суперечність вплинула та яким чином, на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Отже, такі протоколи не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами наявності в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до пунктів 7, 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте в протоколах № 19-2025 та № 20-2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 10 червня 2025 року, на 10 аркуші в кожному є виправлення шляхом закреслення прізвища, ім`я, по батькові ОСОБА_2 / друкованим текстом/ та написано рукописом ОСОБА_1 / а.с. 13, 70/.

Матеріали справ не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про мету, з якою діяв ОСОБА_1 , наявність реального конфлікту інтересів, а саме про наявність суперечностей між його приватним інтересом та його повноваженнями, як тво командира військової частини, оскільки підписанню ним наказу № 460 від 09 вересня 2023 року про виплату грошової щомісячної премії військовослужбовцям військової частини про преміювання його за серпень 2023 року у розмірі 420% від посадового окладу / а.с. 34/ передувало рішення на виплату щомісячної премії особам офіцерського складу в/ч НОМЕР_1 за серпень 2023 року, затверджене командиром в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 04 вересня 2023 року, в якому під № 1 вказано ОСОБА_1 та пропозиція та рішення командира в/ч про визначення йому премії в розмірі 420% / а.с. 33/.

Інші додані до протоколів докази поза розумним сумнівом також не доводять вчинення дій ОСОБА_1 , вказаних у протоколах від 10 червня 2025 року, в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній.

Вказане свідчить про відсутність корисливого, а тим більше прямого умислу у діях ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за викладених обставин.

Інкриміновані ОСОБА_1 дії носять формальний характер, не є суспільно шкідливими.

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні склад та події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.251-252, 247, 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Охтирського міськрайонного суду О.С. Семенова