Справа № 204/5938/25
Провадження № 3/204/1558/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 р. м. Дніпро

Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі судді Чапала Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ЕПР1 № 342436 від 26 травня 2025 року, 26.05.2025 року о 16 год. 33 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Щепкіна, поблизу буд. 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 323 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Особі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відмовився.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою особою до протоколу долучено такі матеріали:

- рапорт працівника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про те, що 26.05.2025 під час патрулювання, було зупинено транспортний засіб Mazda 323 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці, останній відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі.

- CD-диск з нагрудних камер поліцейських.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до суду не з`явився, його інтереси протягом розгляду справи судом представляли захисники адвокати Трубачова Ірина Юріївна та Гаврилюк Людмила Валеріївна.

У судовому засіданні захисник Трубачова І.Ю. просила закрити провадження у справі, зазначивши, що не погоджується зі змістом складеного протоколу про адміністративне правопорушення в повному обсязі. Пояснила, що сам по собі протокол не може розглядатися як беззаперечний доказ вини особи, а його обставини мають бути підтверджені іншими доказами. По суті обставин зазначила, що від її підзахисного ОСОБА_1 вимагали сісти до поліцейського автомобіля, та під приводом направлення на здачу аналізів намагались відвезти на військово-лікарську комісію. Факт відмови належним чином не був зафіксований, а процедура була порушена. Так, початково водію було вказано на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти перевірку на місті за допомогою газоаналізатора Drager. ОСОБА_1 погодився із цим, та в результаті перевірки газоаналізатор Drager показав результат 0,00 проміле. Після цього патрульні почали вказувати водію нібито на наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, що не було підтверджено жодними об`єктивними чинниками. При цьому водію не було роз`яснено наслідки відмови, а також його права, зокрема можливість скористатись правовою допомогою. Не доведено правові підстави для зупинки. Натомість ОСОБА_1 одразу після цього інциденту самостійно вирушив до медичного закладу КП «ДБКЛПД», де за власний кошт здав повний спектр аналізів, зокрема кров на визначення алкогольного та наркотичного сп`яніння.Додатково захисник зазначила, що це не перший випадок, коли ОСОБА_1 намагаються притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею, оскільки працівники поліції помилково сприймають виражене тремтіння його рук як ознаку наркотичного сп`яніння. Водночас тремтіння зумовлене індивідуальними особливостями здоров`я і підвищеною нервовою напругою.

З відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 поводився спокійно, не чинив опору, не виявляв агресії, був пристебнутим ременем безпеки, передав посвідчення водія особисто в руки поліцейському, без суперечок та у мирний спосіб. Він добровільно пройшов тест на алкогольне сп`яніння, який підтвердив його тверезий стан. Лише коли він усвідомив, що щодо нього застосовуються заходи, які не мають жодного відношення до дорожнього руху чи підстав, передбачених законом, у нього виникли підозри щодо неправомірності дій поліцейських.

Зазначила, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Натомість, у даному випадку з відеозапису не вбачається, щоб поліцейський вручав ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про таке вручення (або відмову від отримання направлення) і в матеріалах справи.

Таким чином, порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось, оскільки поліцейським було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні. Таким чином, єдиний належний та допустимий доказ, отриманий у порядку, визначеному законом, прямо підтверджує відсутність у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Це ще раз доводить, що протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях працівників поліції і не підтверджується жодними об`єктивними даними. Викладені обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У наступному судовому засіданні захисник Гаврилюк Л.В. просила врахувати раніше витребувані судом, за її клопотанням, документи з КП «ДБКЛПД», а саме: акт медичного огляду на стан сп`яніння №107 від 26.05.2025 року, висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 28.05.2025, результати токсикологічного дослідження на вміст алкоголю №3963, 3964, хіміко-токсикологічний аналіз сечі №11.Із зазначених документів убачається, що ОСОБА_1 протягом двох годин з моменту складення протоколу пройшов медичний огляд у встановленому порядку, під час якого не було виявлено жодних ознак ані алкогольного, ані наркотичного сп`яніння. Захисник наголосила, що вказані документи є належними та допустимими доказами, які безпосередньо спростовують твердження, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та підтверджують відсутність у ОСОБА_1 стану сп`яніння.

Дослідивши протокол та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.

Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час дослідження у судовому засіданні CD-диска з нагрудних камер поліцейських, встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу було зазначено непристебнутий ремінь безпеки у пасажирки. На відеозаписі зафіксовано, що водій ОСОБА_1 знаходився на місці водія у припаркованому біля супермаркета АТБ автомобілі, поводився ввічливо та спокійно, не вчиняв жодних дій, які могли би свідчити про агресивну або неадекватну поведінку, чи поведінку, яка не відповідає обстановці. У ході спілкування працівники поліції повідомили, що вбачають у нього ознаки можливого алкогольного сп`яніння, після чого запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager». З відеозапису видно, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду та погодився на його проведення, результатом якого став показник 0.00% проміле.Після отриманого результату працівники поліції перебуваючи біля автомобіля зазначають про наявність ознак наркотичного сп`яніння. Разом з тим, із відеозапису вбачається, що зазначений момент зафіксовано таким чином, що не дозволяє зробити однозначні висновки: на записі наявні значні сторонні шуми, репліки учасників події звучать нерозбірливо, а камера під час фіксації можливої відмови не була спрямована на водія, що унеможливлює розцінювати відеозапис, як належний та допустимий доказ.

Суд зауважує, що з усіх долучених до протоколу матеріалів факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду зафіксований лише у рапорті інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. Жодних пояснень або інших належних доказів на підтвердження такої відмови суду не надано.

Разом із тим, суд зауважує, що у своїй постанові у справі №524/4668/17 колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду звернула увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора Управління патрульної поліції, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

У вказаному рапорті та у матеріалах справи також відсутні жодні дані, щодо запропонованого водію та пройденого ним дослідження за допомогою приладу «Drager», та результатів такого дослідження, хоча вказаний факт відображений на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.

Окрім того, як вбачається з відповіді КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (КП «ДБКЛПД» ДОР») вих. №965 від 20.10.2025 року, на запит суду про надання інформації про огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 , зокрема наданих копій акту медичного огляду на стан сп?яніння №107 від 26.05.2025, висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп?яніння від 28.05.2025, результатів токсикологічного дослідження на вміст алкоголю №?3963, та №3964, хіміко-токсикологічного аналізу сечі №11, що були проведені протягом двох годин з моменту складення протоколу, - у ОСОБА_1 не було виявлено жодних ознак ані алкогольного, ані наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи надані уповноваженою особою докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи викладене, а також відсутність у суду права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом, що має наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.245, 247, 251, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя