Провадження № 3/742/1233/25
Єдиний унікальний № 742/4290/25
Постанова
28 жовтня 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1
за ст. 126 ч. 3 КУпАП,
30.07.2025 о 18:04 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Прилуки Чернігівській області по вул. Київська, 138, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою ДВС від 03.05.2023 року, у виконавчому провадженні № 71715172 від 07.11.2023, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився.
Представник ОСОБА_1 адвокат Матвієнко В.М. надав суду клопотання про закриття справи на підставі п.1.ч.1.ст.247 КУпАП. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що працівники поліції допустили низку істотних порушень, які унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 не були роз`яснені її права, що призвело до непорозуміння щодо суті правопорушення та наслідків відповідальності. Відсутні дані про його відсторонення від керування. У протоколі вказано дату та час складання, що не співпадають із відеозаписами з реєстратора та бодікамери. Постанова ВДВС від 07.11.2023 року не підписана, не містить доказів її вручення або ознайомлення з нею. Відеодокази не підтверджують факту керування транспортним засобом. Крім того, поліцейськими порушено вимоги Інструкції МВС №1026 щодо ведення безперервного відеозапису з правильно встановленими датою та часом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.
Згідно з ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 407569 від 30.07.2025; довідкою про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 12.04.2014, постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування т/з від 07.11.2023 № 71715172, відеозаписом за участі ОСОБА_1 .
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 його підписав та отримав копію, що підтверджується його особистим підписом, що також зафіксовано на відеозаписі поліцейського.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Посилання адвоката на істотні порушення процедури з боку працівників поліції є формальними та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Надмірний формалізм у трактуванні окремих процесуальних моментів не може бути підставою для уникнення відповідальності, коли фактичні обставини, зокрема, зафіксований на відео факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, підтверджує вчинення правопорушення.
На відеозаписі зафіксовано, що автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 стоїть посередині дороги (вулиці) із ввімкненим аварійним сигналом, після чого ОСОБА_1 виходить із водійської сторони автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 (00:22 хв «WhatsApp Video 2025-07-31 at 15.47.11»), після чого сідає до автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 саме на водійське сидіння (00:55 хв «WhatsApp Video 2025-07-31 at 15.47.11»).
Таким чином, аналіз відеозапису дає підстави вважати встановленим факт керування транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що беззаперечно підтверджується його діями, зафіксованими на відео. При цьому сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом при спілкуванні з прац3івниками поліції та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи про відсутність підпису чи вручення/невручення постанови ВДВС від 07.11.2023 року не спростовують факту її існування на момент виявлення правопорушення, а також не змінюють правового статусу ОСОБА_1 як особи, тимчасово обмеженого у праві керування транспортним засобом. Натомість така позиція свідчить про свідоме намагання ухилитися від адміністративної відповідальності.
Щодо належності наданого поліцією відеозапису слід зазначити, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст.266 КУпАП. Так, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.
Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і відтворюють обставини події. Такі відеозаписи, незважаючи на місцями низьку якість запису, все ж таки надають можливість, зокрема, конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у даному випадку є належними та допустимими доказами і жодних сумнівів у своїй достовірності у суду не викликають.
Таким чином, посилання на розбіжності у часі при складанні протоколу та відеозаписі не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки не впливають на встановлені фактичні обставини події.
Крім того, відповідно до наявних матеріалів, ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду про сплату аліментів, що характеризує його як особу, схильну до ухилення покладених на нього законом обов`язків та підтверджує системність його поведінки, спрямованої на уникнення відповідальності.
Таким чином, наведені доводи захисту не можуть бути підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1.ч.1.ст.247 КУпАП, оскільки у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена. У його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, і вважає за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк чотири місяці.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Отже, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2025 року.
Керуючись ст. 40-1, ч. 3 ст. 126, 283, 284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 4 (чотири) місяці.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у сумі 605 грн 60 коп.
Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці з дня її винесення згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК