Справа № 453/946/25 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В. Я.
Провадження № 33/811/1502/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Юхименко Р.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Павленка Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , будучи депутатом Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, являючись при цьому відповідно до підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 зазначеного Закону, несвоєчасно, а саме 02.04.2024 року о 16:13 год., без поважних на те причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції (https://nazk.gov.ua) декларацію (щорічна) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є передчасно та незаконною.

Зазначає, що про засідання, яке відбулося 29.09.2025 р., не був повідомлений належним чином.

Крім того, щодо попередніх засідань 10.07.2025 року та 24.06.2025 року подавав клопотання про неможливість участі в засіданнях і їх перенесення з поважних причин.

Звертає увагу на те, що право на участь у процесі та на захист було фактично порушено, що суперечить ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує, що у період 30.03.2024 - 08.04.2024 року перебував на лікуванні, що підтверджується медичними документами з відображення історії хвороби та звернень до профільних лікарів, саме це унеможливило своєчасне реагування на технічну проблему з поданням декларації.

Акцентує увагу на тому, що у діях відсутня вини, оскільки декларацію заповнив завчасно, а технічна проблема не може кваліфікуватися як умисне чи необережні порушення.

Зазначає, що рішення у справі ЄСПЛ «Смірнов проти України», на яке послався суд першої інстанції, не можна застосовувати як аналогію у даній ситуації, оскільки: різний характер справ, інша поведінка сторін, інші можливості держави впливати на процес, інший рівень складності та суспільної значимості.

Крім цього, пряме застосування рішення ЄСПЛ 20-річної давності без урахування нинішніх умов є некоректним.

У судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Юхименко Р.І підтримали доводи поданої апеляційної скарги.

Прокурор Павленко Р. у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в-г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

За таких обставин, ОСОБА_1 будучи депутатом Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області та будучи особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом декларування, повинен був подати щорічну декларацію за 2023 рік не пізніше 31.03.2024 року.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 490, котрий складений 03.06.2025 року оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Макогоном Ю.Р. відносно ОСОБА_1 у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення законодавства, пов`язаного з запобіганню корупції;

- копією рішення І-ої сесії Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області VIII-го демократичного скликання від 19.11.2020 року за № 2 «Про інформацію Сколівської міської територіальної виборчої комісії Стрийського району Львівської області про визнання обраними депутатів Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області», котрим прийнято до відома постанову Сколівської міської територіальної виборчої комісії Стрийського району Львівської області від 18.11.2020 року за № 24 «Про визнання обраними депутатів Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області», визнано обраними депутатами Сколівськогї міської ради Стрийського району Львівської області згідно додатку до вказаної постанови, у котрому значиться й ОСОБА_1 від Львівської територіальної організації політичної партії «Європейська солідарність»;

- копією письмового ознайомлення депутатів VIII скликання Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області з вимогами Закону України «Про запобігання корупції»;

- декларацією (щорічна) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, отриманою з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з котрої вбачається, що ОСОБА_1 подав таку декларацію 02.04.2024 року о 16:13 год., тобто пропустив строк її подання, котрий закінчився 31.03.2024 року о 23:59 год.;

- сформованою з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування послідовністю дій ОСОБА_1 як користувача, котрі він вчинив за період з 01.01.2024 року по 03.04.2024 року та котрі стосувалися подання ним декларації (щорічна) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, з котрої вбачається, що відповідні дії щодо формування, заповнення та перевірки названої декларації були вчинені ним ще 10.03.2024 року упродовж дня, проте, незважаючи на це, названу декларацію було подано ним лише 02.04.2024 року.

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Що стосується, посилання захисника адвоката Юхименко Р.І., у суді апеляційної інстанції, щодо обчислення строків накладення адміністративного стягнення, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що крім факту встановлення несвоєчасності подання декларації для наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, необхідно також встановити відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації та чи є відповідна особа суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Законодавцем у КУпАП не визначено поняття дати виявлення адміністративного правопорушення.

Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у цьому випадку є, відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції у випадках, передбачених ст. 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище) та, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП, прокурор (статті 172-4 - 172-20).

Натомість, відповідно до абзацу п. 1 ст. 255 КУпАП, Національне агентство з питань запобігання корупції складає протоколи у випадках, передбачених, статтями 172-4 - 172-9 у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада ОСОБА_1 не віднесена до посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

З огляду на зазначене датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме 03 червня 2025 року, а саме коли уповноваженою особою на складання протоколу встановлено всі обставини та склад правопорушення, опитано особу та встановлено відсутність поважних підстав на неподання декларації у визначений строк.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у період 30.03.2024 - 08.04.2024 року перебував на лікуванні, що підтверджується медичними документами з відображення історії хвороби та звернень до профільних лікарів, і саме це унеможливило своєчасне реагування на технічну проблему з поданням декларації, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, так як останній, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», є обізнаним щодо обов`язку, порядку, строку подачі щорічних декларацій та зобов`язаний вжити всіх заходів для своєчасного подання таких декларацій. Встановлені антикорупційним законодавством строки подання відповідної декларації є цілком достатніми для виконання таких вимог закону.

Безпідставними є аргументи апелянта наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що право на участь у процесі та на захист було порушено, що суперечить ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання у цій справі призначалися п`ять разів, а саме на: 24.06.2025 року о 11:00 год., на 10.07.2025 року о 14:45 год., на 25.08.2025 року о 12:00 год., на 09.09.2025 року о 14:30 год. та на 29.09.2025 року о 12:45 год..

ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, будучи щоразу належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, з`явився в одне з призначених судових засідань, а саме 25.08.2025 року о 12:00 год.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, після роз`яснення ОСОБА_1 прав й обов`язків, передбачених у ст. 63 Конституції України та у ст. 268 КУпАП, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 58) та попереднього належного його ознайомлення із матеріалами цієї справи, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, від дачі пояснень у суді відмовився, після чого наполягав на оголошенні перерви у розгляді цієї справи. Зазначені обставини стороною захисту не заперечуються.

У подальшому у призначені судові засідання для продовження розгляду цієї справи двічі не з`являвся, про поважні причини своєї неявки не повідомляв.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що призначати судове засідання для продовження судового розгляду цієї справи вшосте при наведених вище обставинах буде недоцільним, так як продовження такого розгляду без участі ОСОБА_1 , який був присутнім в одному із судових засідань під час розгляду справи по суті, де всебічно, повно й об`єктивно з`ясовано усі обставини цієї справи, не суперечитиме завданню провадження у ній, а звершити її розгляд можливо й за відсутності зазначеної особи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Доводи апелянта щодо неможливості застосування рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» як аналогії у даній справі, є безпідставними.

Суд першої інстанції, посилаючись на вказане рішення, не ототожнював фактичні обставини справ, а застосував правову позицію ЄСПЛ щодо обов`язку державних органів діяти з належною сумлінністю, забезпечуючи дотримання принципу розумних строків розгляду справи та гарантій справедливого судового розгляду, що має універсальний характер і не залежить від конкретної категорії справ.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що його рішення мають не лише індивідуальне, а й прецедентне значення, формуючи стандарти правозастосування, обов`язкові для національних судів відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Посилання апелянта на «різний характер справ», «іншу поведінку сторін», «інші можливості держави впливати на процес», «інший рівень складності та суспільної значимості», не спростовують універсальності сформульованих у цьому рішенні правових висновків, які стосуються забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання процесуальних гарантій.

Щодо твердження апелянта про «некоректність застосування рішення двадцятирічної давності», слід зазначити, що час ухвалення рішення не впливає на чинність і обов`язковість правових висновків ЄСПЛ. На сьогодні правова позиція у справі «Смірнов проти України» залишається актуальною та неодноразово підтверджувалася у наступних рішеннях ЄСПЛ, що свідчить про сталість цієї практики.

Таким чином, доводи апелянта у цій частині є надуманими та не ґрунтуються на положеннях національного законодавства і практиці Європейського суду з прав людини.

Будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального та процесуального права, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, відповідно до ст. 294 КУпАП, апелянтом не наведено.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, за результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк