Провадження №3/337/1361/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова М.В., за участі особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Логачова В.В.., розглянувши в м.Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.174 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №427938, який складено 29.08.2025 інспектором СКОЗ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Оніщук А.С.: 28.08.2025 приблизно о 19:35 год. знаходячись біля будинку №22 по вул. Сорочинській в м. Запоріжжі, під час конфлікту, ОСОБА_1 здійснив один постріл вгору з належного йому травматичного пістолета «Форт 9Р», калібр 9 мм № НОМЕР_1 в населеному пункті, чим порушив діюче законодавство.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.174 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину в інкримінованому адміністративному порушення не визнав та пояснив, що він відповідно до дозволу № має право на зберігання і носіння зброї, а саме пістолету ФОРТ 9Р серійний номер НОМЕР_1 , яке дійсне до 07.11.2026. 28.08.2025 приблизно о 19:00 год він приїхав за своєю дружиною та донькою, які перебували у тещі за адресою: АДРЕСА_2 . У дворі будинку між ним та мешканцем будинку виник словесний конфлікт, оскільки останній був незадоволений паркуванням автомобіля. Він сказав сусіду, що зараз забере дружину та доньку та поїде, після чого пішов до квартири тещі. В цей час на балконі будинку перебував інший сусід ОСОБА_2 , який бачив всю розмову та став викрикувати на його адресу образи, висловлювати незадоволення паркуванням автомобіля біля будинку. За зовнішніми ознаками ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння. Незвертаючи уваги на це, ОСОБА_1 піднявся до квартири тещі та через 15-20 хвилин він з дружиною та донькою вийшли з під`їзду. Перебуваючи на балконі ОСОБА_3 продовжив викрикувати образи та погрожувати. ОСОБА_1 з родиною сіли до машини та стали виїжджати, проте в цей час зателефонувала теща та повідомила, що вони забули у неї ноутбук. У зв`язку з цим ОСОБА_1 знову припаркував свій автомобіль біля будинку та пішов до підїзду. Коли він відчини двері під`їзду, там стояв ОСОБА_3 , який в руках тримав газовий балончик та розпилив його в обличчя ОСОБА_1 , після чого він вимушений був відскочити назад та став протирати очі та обличчя, вимагати припинити напад. В цей час ОСОБА_3 схопив з землі камінь та наніс йому три-чотири удари в область грудної клітини. Розуміючи, що із забризканими газом очима він не може чинити опір нападу нетверезого та агресивного нападника ОСОБА_3 , він знов відскочив назад, дістав травматичний пістолет та здійснив один постріл вгору під кутом 80-90 градусів в протилежний бік від будинку, попередивши ОСОБА_3 , що якщо він не припинить, то він застосує зброю проти нього. Даний постріл було зроблено вимушено та виключно задля попередження нанесення йому ОСОБА_3 подальших та більш серйозних тілесних ушкоджень, а також задля того, щоб подати сигнал про необхідність допомоги, а саме виклику поліції задля затримки нападника, який ігнорував вимоги щодо припинення протиправних дій. Постріл був єдиним засобом захисту від небезпечних дій нападника, оскільки поіншому він не міг його зупинити через опіки очей.Після цього пострілу ОСОБА_3 припинив напад та стояв осторонь, поки не приїхали працівники поліції. Працівники поліції на місці пригоди вмовили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 примиритись та не подавати будь-яких заяв один на одного, на що ОСОБА_1 погодився, а ОСОБА_3 перед ним вибачився. Він не заперечує зробленого ним пострілу вгору з метою недопущення більш небезпечного нападу та виклику допомоги.

Адвокат Логачов В.В. просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.174 КУпАП у зв`язку із вчиненням ним дій в стані крайньої необхідності, на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме посадова особа, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Так, ст.174 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Із аналізу зазначеної норми закону слідує, що однією з обов`язкових ознак, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, є протиправне діяння у вигляді стрільби, під якою необхідно розуміти здійснення хоча б одного пострілу із зазначених у цій статті видів зброї в населеному пункті і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку.

Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленим та доведеним, що у зазначені в протоколі день та час ОСОБА_1 здійснив один постріл вгору з належного йому пістолета ФОРТ 9Р калібр 9мм серійний номер НОМЕР_1 в населеному пункті .

Вказані обставини не заперечується ОСОБА_1 та підтверджуються, зокрема,

даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопрушення, який складений уповноваженою особою,

протоколом огляду місця події від 28.08.2025;

копією витягу з функціональної системи «Єдиний реєстр зброї» єдиної інформаційної системи МВС про наявність у ОСОБА_1 дозволу на зберігання та носіння пістолету ФОРТ 9Р калібр 9мм серійний номер НОМЕР_1 ;

письмовими посненнями учасників події;

копією довідки КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР №4264 від 29.08.2025, відповідно до якої за результатами токсилогічних досліджень від 28.08.2025 о 21:35 год. у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у крові етанол не виявлено;

консультативним висновком спеціаліста КНП «Міська лікарня №4» від 28.08.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлений діагноз: хімічний опік рогівки та кон`юктиви OU.

Свідок ОСОБА_4 , яка була безпосереднім очевидцем події та надала в суді пояснення аналогічні тим, які надав ОСОБА_1 , підтвердила, що дійсно її чоловіку ОСОБА_1 28.08.2025 ввечері у дворі будинку на АДРЕСА_3 в ході словесного конфлікту невідомий чоловік в стані алкогольного сп`яніння спочатку забризкав очі газовим балончиком, від чого її чоловік отримав опіки очей, а після нападник підняв з землі шмат асфальту та почав бити її чоловіка у груди, а той був вимушений здійснити постріл у повітря з пістолету, щоб він припинив напад.

Під час надання письмових пояснень працівникам поліції безпосередньо після подій, а також під час надання пояснень у суді, ОСОБА_1 стверджував, що здійснення пострілу вгору з пістолету було вимушеним через напад на нього іншої особи та після отримання опіку очей. Він вимушено застосував травматичну зброю, і такий постріл був направлений на захист свого здоров`я від протиправних посягань на нього іншої особи, обумовлений бажанням припинення нападу.

Оцінюючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо подій, пов`язаних з необхідністю здійснення ним пострілу, які є стабільними, узгодженими між собою, не містять суперечностей, підтверджуються дослідженими матеріалами та показаннями свідка, суд приймає їх до уваги як такі, що не викликають обґрунтованого сумніву.

Так, відповідно до ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В даному випадку суд враховує, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Нормами п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато,а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Виходячи з викладеного, оцінивши обставини справи та надані докази, суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак крайної необхідності, оскільки метою таких дій було усунення небезпеки, що загрожувала його життю і здоров`ю, вказані дії були здійснені з метою захисту через те, що інша особа, яка вчинила із ним сварку, спочатку спричинила йому опіки очей через застосування газового балончику, після чого продовжила напад, а також, зважаючи на те, що негативних наслідків від таких дій не наступило, натомість заподіяна шкода суспільним відносинам є менш значною, ніж відвернута, а відтак, провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 62 Конституції України, ст.7, 9, 10, 174, 245, 247, 251, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.174 КУпАП закрити у зв`язку із вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності, на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя М.В.Сидорова