Номер провадження: 33/813/1844/25
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Хангельдян К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2025, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Одеси Одеської області, громадянку України, без інвалідності, з вищою освітою, незаміжню, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не має, не працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП та накладено неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 20 (двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Встановлено, що 25.10.2024 о 20:07 годин за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 1, гр. ОСОБА_1 вчинила дрібну крадіжку на суму 251 грн., в магазині «Таврія В», а саме печиво «Супер Контік» та халву «Сонечко», чим порушила чинне законодавство України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №611890 від 25.10.2024.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається, що зазначені товари були придбані нею на продовольчому ринку, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням. Крім того, суддею необґрунтовано стягнуто судовий збір.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП України підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №611890 від 25.10.2024; повідомленням №201128667 від 25.10.2024; електронним рапортом ст. інспектора-чергового ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Пихтіна Р.А. від 25.10.2025; рапортом поліцейського взводу «2 роти №2 батальйону №32 полку УПП в Одеській області Маякова Д. від 25.10.2024; відеозаписами «IMG_0118» та «IMG_0119»; довідкою від 25.10.2024 про повернення на склад товарів.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого правопорушення за вказаних в оскаржуваному судовому рішенні обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що 25.10.2024 був здійснений виклик на лінію «102» про викрадення товару на суму 251 грн. з магазину «Таврія В».

З електронного рапорту ст. інспектора-чергового ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Пихтіна Р.А. від 25.10.2025 вбачається, що 25.10.2024 о 20:27 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.10.2024 о 20:26 за адресою: Приморський район, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 1, магазин «Таврія», «заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », повідомила, що її звинувачують у крадіжці.

З рапорту поліцейського взводу «2 роти №2 батальйону №32 полку УПП в Одеській області Маякова Д. від 25.10.2024 вбачається, що 25.10.2024, перебуваючи у складі екіпажу Океан 202, о 20:28 годин на планшетний пристрій прийшов виклик «Конфлікт» за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 1, магазин «Таврія В».

Прибувши за вказаною адресою для з`ясування всіх обставин було встановлено, що в магазині знаходились громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та адміністратор магазину ОСОБА_3 , який повідомив, що вищевказана громадянка взяла товар з полок магазину, поклала до особистої сумки та під час оплати на касі магазину не дістала його та не здійснила оплату, це все зафіксували на камери спостереження.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно придбання ОСОБА_1 вищезазначених товарів саме на продовольчому ринку, то апеляційний суд зазначає наступне.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів вбачається, що особа жіночої статі, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину «Таврія В», власноруч поклала до своєї сумки зі стелажів магазину товар у кількості більше двох одиниць.

У подальшому, перебуваючи на касі №3 магазину «Таврія В», вона надала касиру лише частину товару, а саме дві одиниці товару, тобто відміну від кількості товару, який вказана особа поклала собі в сумку.

Разом з тим, твердження апелянта про те, що існує розбіжність часу у відеозапису, а тому цей доказ є неналежним, не заслуговує на увагу, оскільки такі розбіжності мають технічний характер і не впливають на сутність події, оскільки відеозаписи узгоджуються з іншими доказами у справі.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що інформація, яка міститься на диску та датована на самому відео фрагменті «25.10.2024», відповідає тій, що відображена в протоколі про адміністративне правопорушення та заяві ОСОБА_3 від 25.10.2024.

Належних доказів про те, що обставини, які зображені на відеозаписі від 25.10.2024 року, є недостовірними або доказів про те, що оглянутий в судовому засіданні носій інформації містить відеозаписи, створені не під час події, що сталася 25.10.2024 за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 1, а в інший час чи за інших обставин, суду не надано.

При цьому, ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заперечувала, що безпосередньо вона зображена на даних відеозаписах.

Доводи ОСОБА_1 , що солодощі були придбані на продовольчому ринку, посилаючись на товарний чек, копія якого була долучена нею до матеріалів справи, також не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд в даному випадку також погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий ОСОБА_1 товарний чек, більше того його копія, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки в ньому відсутні найменування суб`єкта господарювання, який його видав, назва та адреса господарської одиниці, індивідуальний податковий номер суб`єкта господарювання, порядковий номер товарного чека, у якій формі було проведено розрахунок (готівкова/безготівкова) тощо, що у сукупності ставить під сумнів у достовірності вказаної на ньому інформації.

Диспозицією ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за викрадення чужого майна на будь-яку суму, що не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 грн, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Отже, 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнюють 25 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2024 року становив 3028 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинила 25.10.2024.

Тобто, станом на 25.10.2024, 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнювали 757 грн.

Відповідно до наданих до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення документів, вбачається, що товар, який не був оплачений (не був проведений на касі розрахунку): печиво Супер Контік 90 г. мол.ванільний у кількості 5 штук на загальну суму 130 гривень; халва сонечко/Norsu 70 г. Молочна у кількості 5 штук на загальну суму 55 гривень; халва сонечко/Norsu 70 г. Зебра з какао у кількості 6 штук на загальну суму 66 гривень.

Отже загальна сума товару складає 251 грн, що не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи характер, рішучість і динамічність дій ОСОБА_1 на досліджених відеозаписах, намагання приховати свої дії та обраний спосіб вчинення правопорушення, поведінку до та після вчинення правопорушення, яка полягала, зокрема, в тому, що вона спочатку (після виявлення правопорушення) представилась під прізвищем та ім`ям іншої особи, а саме як ОСОБА_2 - усе це в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_1 мала прямий умисел на заволодіння чужим майном. Діяння, до яких вона вдалась та встановлені обставини справи, не дають підстав вважати, що дії останньої були необережними, або ж вона мала намір сплатити за прихований товар.

Підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням у апеляційного суду відсутні та відомостей, що дії правоохоронних органів оскаржувались до суду не надано.

За даних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 51 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

При цьому, враховуючи майновий стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме те, що особа не працевлаштована та з її слів живе за рахунок соціальної допомоги, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення саме у виді громадських робіт строком на 20 годин, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 51 КУпАП, зазначивши про відсутність обмежень, передбачених ч. 3 ст. 30-1 КУпАП, для призначення такого виду адміністративного стягнення.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що згідно зі статтею 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пільги щодо сплати судового збору, які передбачають звільнення особи від його сплати, зазначені в Законі України «Про судовий збір».

Під час розгляду матеріалів в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не було надано будь-яких підтверджуючих документів, які б давали підстави звільнити її від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Враховуючи наведене, підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіМалиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов