Номер провадження: 33/813/2042/25
Номер справи місцевого суду: 501/3139/25
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Клострейх Олени Володимирівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Чорноморського міського суду Одеської області від 26 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Чорноморського міського суду Одеської області від 26 вересня 2025 рокунакладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 з оплатним вилученням транспортного засобу HONDA ACCORD державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 01.07.2025 о 21:15 год.вона керувала автомобілем Хонда д.н.з. НОМЕР_1 в с. Олександрівка, Одеської області по вул. Сільськогосподарська, 12, при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія, правопорушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови ЕНА № 4802015 від 23.05.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушила п. 2.1. «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Клострейх Олена Володимирівна, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чорноморського міського суду Одеської області від 26 вересня 2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:

- суд першої інстанції не надав оцінку тому, що у матеріалах справи не наведено достатніх доказів щодо наявності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;

- відсутній відеозапис;

- невідома причина зупинки транспортного засобу нібито під керуванням ОСОБА_1 ;

- відсутня довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисники Клострейх О.В. та Шох К.А. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, зокрема, захисник Шох К.А. отримала судову повістку-повідомлення в електронному кабінеті 17.10.2025 о 18:20:08 годині, захисник Клострейх О.В. отримала судову повістку-повідомлення в електронному кабінеті 17.10.2025 о 18:18:06 годині, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 41, 41зв), що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведене та зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисників.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, чи керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина водія ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами та матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 578193 від 01.07.2025, постановою ЕНА № 4802015 від 23.05.2025 року, витягом про транспортний засіб, довідкою, відповідно до якої відомості про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутні.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останною інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 578193 від 01.07.2025 зафіксовано, що 01.07.2025 о 21:15 год. ОСОБА_1 керувала автомобілем Хонда Аккорд, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Сільськогосподарська, 12, в с. Олександрівка, Одеської області, при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія, правопорушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови ЕНА № 4802015 від 23.05.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушила п. 2.1. «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. В графі щодо пояснень зазначила, що «права не получала», вказаний протокол ОСОБА_1 підписала (а.с. 2);

- постановою ЕНА № 4802015 від 23.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, не маючи права керування таким, без діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також не мала при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн (а.с. 5);

- адмінпрактикою та витягом про транспортний засіб (а.с. 6-8).

Щодо доводу апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що у матеріалах справи не наведено достатніх доказів щодо наявності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , апеляційний суд вказує таке.

Як убачається з матеріалів справи, по подіях 01.07.2025 о 21:15 год, тобто в той же день, в с. Олександрівка, по вул. Сільськогосподарська, 12, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4).

Постановою Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вказана постанова набрала законної сили.

Судом по справі № 507/3147/25 встановлено наступні обставини: 01.07.2025 о 21:15 годині ОСОБА_1 керувала автомобілем Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Олександрівка, вул. Сільськогосподарська, 12, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, в порушення вимог п. 2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилась, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначена постанова у справі № 507/3147/25 має преюдиційне значення для суду під час розгляду цієї справи.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Отже, факт керування транспортним засобом є доведений і не потребує доказування, а наведений довід скарги спростовано належним та допустимим доказом.

Довід скарги, що невідома причина зупинки транспортного засобу нібито під керуванням ОСОБА_1 , є необґрунтованим, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Щодо доводу скарги, що відсутній відеозапис, слід зазначити таке.

Так, згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, (далі Інструкція № 1026) передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розд. II Інструкції № 1026).

Натомість, обов`язковість використання поліцейськими технічних приладів з метою фіксування правопорушення законодавством не передбачена, окрім адміністративних правопорушень, де це прямо передбачено.

Вказане цілком узгоджується із вимогами ст. 266 КУпАП, частиною 2 якої передбачено обов`язковість використання технічних засобів відеозапису під час огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських засобів, тощо.

Доводи скарги, що в матеріалах справи відсутня довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки у матеріалах справи вже наявна постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що є кваліфікуючою ознакою частини 5 статті 126 КУпАП.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Клострейх Олени Володимирівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Чорноморського міського суду Одеської області від 26 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова