Провадження №: 3/336/5034/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Коваленко Павло Леонідович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: не встановлений, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №333770, 13.06.2025 о 22 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке проявлялось у висловлюванні нецензурною лайкою та образами у його бік, штовханиною та шарпання за одяг, що спричинило психоемоційні страждання потерпілому. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав, причин неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та смс-повідомлень на номер телефону, вказаний у протоколі, який ОСОБА_1 власноручно підписав. Крім того, ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про те, що справа відносно нього буде розглядатись у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя, оскільки це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Як випливає із правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 23.08.2018 у справі № 11-237сап18, суд повинний дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та самим розглядом справи, у тому числі з дотриманням строків розгляду справи судом.

Слід також зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" визначено, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що суд вчинив усі залежні від нього дії для забезпечення участі особи при розгляді справи, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме за відсутності ОСОБА_1 .

Також, судом викликались потерпілий ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 , які в судові засідання не прибули, пояснень у справі не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП є недоведеною, у зв`язку із чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підтвердження вини ОСОБА_2 суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №333770 від 14.06.2025 складений відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №333771 від 13.06.2025 складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, заява ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапортом поліцейського.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стався сімейний конфлікт. При цьому сторони дають суперечливі пояснення щодо обставин події, в рапорті поліцейського вказано що відносно ОСОБА_1 складено форму оцінки ризиків (високий рівень небезпеки), складений терміновий заборонний припис, однак форма оцінки ризиків в матеріалах справи відсутня, а до справи долучений лише бланк термінового заборонного припису, який не містить жодний відомостей.

Суд вважає необхідним зазначити наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Частиною 3 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Стаття 1 цього Закону визначає, що:

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Під час розгляду справи судом, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 254 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події, складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених частиною 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя П.Л. Коваленко

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік