Справа № 366/2897/25
Провадження №3/366/1882/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

1. Формулювання суті правопорушення, визнаного суддею недоведеним.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 435344 від 27.08.2025, по суті правопорушення зазначено таке:

26.08.2025 о 23 год. 20 на а/д між с. Тетерівське с. Підгайне, водій ОСОБА_1 керував тз ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, водій погодився проходити освідчення у встановленому законом порядку з допомогою приладу ALCOTEST 6810 ARAM 3591, результат огляду позитивний 0, 72 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2. Рух справи та ухвалені в ній проміжні рішення

05.09.2025 справа надійшла до суду.

08.09.2025 справу повернуто для доопрацювання з підстав неправильного складення електронних доказів (вміст долученого до протоколу оптичного диску не відкривався на засобах програмного забезпечення суду з відображенням помилки).

29.09.2025 справа повторно надійшла до суду. Судове засідання з розгляду справи, призначене на 07.10.2025, за клопотанням ОСОБА_1 про надання можливості долучити докази відкладено на 10.10.2025.

10.10.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи доказів (медичної документації, зміст якої див в п. 4.3. розділу 4 цієї постанови) та виклику у судове засідання у якості свідка працівника поліції ОСОБА_2 з метою уточнення відомостей щодо дійсності підписів в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в роздруківці приладу «Драгер» ( ОСОБА_1 висловив сумнів у тому, що підписи належать йому).

Судове засідання відкладено на 31.10.2025.

3. Позиція осіб, які беруть участь у провадженні по справі

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив про те, що не пам`ятає взагалі обставин, про які йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, у тому числі обставин проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням поліцейськими будь-яких приладів та тестів. Пояснив, що прийшов до тями наступного дня, 27.08.2025, де він прокинувся та усвідомив, що перебуває в Іванківській районній лікарні з травмами голови та спини, однак обставин їх неотримання пояснити не може через втрату пам`яті. В палату, де він лікувався, прибули працівники поліції та розповіли йому про те, що він вчинив ДТП, після цього розповіли що склали низку матеріалів справи. Він абсолютно (з його слів) не пам`ятає чи керував автомобілем та зазначив, що з огляду на його фізіологічний стан (давнє викривлення правої ноги) він навряд би керував автомобілем. Чи хтось ще з осіб був з ним 26.08.2025 ОСОБА_1 не пам`ятає, до нього з того дня ніхто не приходив і нічого не пояснював.

3.1. пояснення свідків

За викликом суду з`явився свідок, працівник поліції ОСОБА_2 . Разом з ним у судове засідання з`явився інший свідок ОСОБА_3 , який також є працівником поліції і ОСОБА_1 не заперечував проти допиту такого свідка.

Свідок ОСОБА_2 по суті поставлених запитань пояснив, що він є працівником ВП № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та оформлював матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 . На запитання стосовно дійсності підписів ОСОБА_1 пояснив, що підписи в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в роздруківці з приладу Драгер ставив особисто ОСОБА_1 , що він особисто бачив на власні очі. Підписи в Акті огляду, роздруківці приладу та у протоколі про адміністративне правопорушення могли відрізнятись через те, що проставлені в різні періоди часу і за різного самопочуття ОСОБА_1 . Огляд на стан сп`яніння проводився в приміщенні Іванківської лікарні за допомогою приладу Драгер. На запитання суду про те, чому огляд не проводився лікарями свідок пояснив, що були неодноразові випадки, коли огляд на стан сп`яніння проводився лікарями, які замість оригіналу висновку за результатами огляду надавали його копію, внаслідок чого суд закривав провадження у справі.

В обґрунтування того, що підписи в Акті огляду та роздруківці приладу ставив особисто ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 наголосив, що на відео, що долучено до матеріалів вбачається факт підписання цих документів ОСОБА_1 .

Свідок на підтвердження своєї позиції щодо дійсності підписів ОСОБА_1 просив долучити оптичний диск з фрагментом відеозапису, на що ОСОБА_1 не заперечував проти його дослідження у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_3 по суті поставлених запитань пояснив, що він є працівником ВП № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та разом з поліцейським ОСОБА_2 оформлював матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

За обставин, описаних у протоколі свідок пояснив, що він виїжджав на місце ДТП. Хто саме був її винуватцем не зазначив. Після поліції на місце ДТП приїхала карета швидкої медичної допомоги. Свідку відомо, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав травми голови. Він лежав в лікарні на ліжку і здійснював продуття в прилад Драгер. Підписи в Акті огляду та роздруківці приладжу ставив також особисто ОСОБА_1 .

Стосовно того, чому огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який мав травми, проводився працівником поліції а не лікарем закладу охорони здоров`я свідок надав в цій частині пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 .

4. Оцінка судді

4.1 Релевантні джерела права

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

У постанові ККС ВС від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19) зроблено висновок, за яким стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

4.2 докази сторони обвинувачення

В обґрунтування звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати, згідно з яким ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою приладу Alcotest 6810, ARАМ 3591, за результатами якого встановлено позитивну пробу 0, 72 %, з яким, судячи з наявного підпису, ОСОБА_1 погодився. У відповідній графі акту відсутні відомості про свідків огляду а також будь-які примітки в такій графі;

-роздруківка з приладу Drager Alcotest 6810, ARАМ 3591, з тестом № 808, проведеного 27.08.2025 о 01 год. 05 хв. з ОСОБА_1 , результат якого склав 0, 72 %;

-оптичний диск з матеріалами відеозапису, який містить один фрагмент відеозапису та відображає обстановку подій в період з 08 год. 43 хв. 13 сек. по 08 год. 49 хв. 48 сек. 27.08.2025 (згідно з показниками приладу відео фіксації, відображеними в нижній частині відеозапису). Відеозапис розпочинається з того, що двоє працівників поліції заходять в приміщення, ззовні схоже на палату закладу охорони здоров`я (лікарні), подія відбувається при денному освітлені. ОСОБА_1 перебуває в лежачому положенні в лікарняному ліжку з перебинтованою головою, поруч з ним знаходиться жінка в цивільному одязі, особу якої не встановлено. Поліцейський розповідає за настання ДТП, де саме не розповідає, лише говорить що від автомобіля на землі знаходяться речі (колонки). Після цього поліцейський озвучує про складення відносно ОСОБА_1 протоколів за ст. 124, 130, 126 ч. 5 КУпАП та постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, після чого надає їх для ознайомлення ОСОБА_1 і він їх підписує. Після цього працівники поліції залишають палату і відеозапис завершується.

- супровідні документи до оптичного диску, які засвідчують його процесуальний шлях приєднання до протоколу.

- оптичний диск з одним фрагментом відеозапису, тривалістю 26 сек, на якому відображено що особа чоловічої статі, яким є ОСОБА_1 (що останній не заперечував під час огляду цього запису) перебуває в лежачому положенні в приміщенні, його голова перебинтована, торс оголений та має очевидні сліди окровавлення здійснює продуття в прилад «Драгер», результат якого складає 0,72 проміле. Диск не містить відображення дати та часу на ньому.

4.3 докази сторони захисту

ОСОБА_1 надав суду:

виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 3100/842 на ОСОБА_1 за період з 27 по 29.08.2025, згідно з якою він отримав травми внаслідок ДТП (з його слів), а саме забій рани потиличної ділянки, задньої ділянки шиї, частковий відрив вушної раковини правого вуха, забій грудної клітини, правого плеча, поперекового відділу хребта, ЗЧМТ, струс мозку легкого ступеня, алкогольне сп`яніння;

дві довідки КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» від 27.08.2025 на ОСОБА_1 , згідно з якими у ОСОБА_1 суглобова щілина правого плеча рівномірно звужена на сьому протезі на 70 %. Визначається невелике зміщення голівки плечової кістки, підвивих голівки правої плечової кістки. Патологічних змін не виявлено;

протокол комп`ютерної томографії від 27.08.2025 на ОСОБА_1 , відповідно до якого патологічних змін в зоні сканування не виявлено.

Інших доказів матеріали справи не містять.

4.4 дослідження доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності і висновки за результатами дослідження.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП підлягає доказуванню, крім інших факт керування особою транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 інкриміновано керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і що такий стан встановлено на підставі проведення огляду на місці події поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 6 ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Суддя звертає увагу, що положення п. 6 ІІ Інструкції № 1452/735 не визначають обов`язкової фіксації огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису на відміну від положень ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Тому, в цьому випадку застосуванню підлягають положення ч. 2 ст. 266 КУпАП як положення кодифікованого нормативно-правового акту, який має вищу юридичну силу над підзаконним нормативно-правовим актом.

Наведене узгоджується з положеннями ч.ч. 1, 2, п. 3 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про правотворчу діяльність».

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним

Суддя зауважує, що на наданому оптичному диску з фрагментом відеозапису, який надійшов разом з протоколом про адміністративне правопорушення відсутня фіксація процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, у судовому засіданні 31.10.2025 свідок ОСОБА_2 , який є працівником поліції долучив до матеріалів справи оптичний диск, на якому така процедура відображена.

Вирішуючи питання щодо допустимості наданого свідком 31.10.2025 диску, суддя зазначає таке.

Свідок ОСОБА_2 викликався у судове засідання за клопотанням ОСОБА_1 з метою уточнення належності проставлених підписів в Акті огляду та роздруківці приладу «Драгер» ОСОБА_1 , а не іншою особою.

Цей диск наданий свідком на підтвердження того, що підписи в зазначених документах проставлені ОСОБА_1 , а не сторонньою особою.

Відтак, мета долучення цього диска є спростування сумнівів ОСОБА_1 у дійсності підписів.

Разом з цим, цей диск містить відеозапис процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 із застосування спеціальних технічних засобів, проведений працівником поліції, та, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 має значення щодо допустимості отриманих результатів огляду на стан сп`яніння.

Однак, суддя не може визнати такий диск допустимим доказом проти ОСОБА_1 з таких підстав.

Відповідно до норм КУпАП, зокрема глави 21 цього Кодексу, до осіб, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, належать особи, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілі, їхні законні представники та представники, захисники, свідки, експерти, перекладачі.

Натомість посадові особи, які складають протоколи про адміністративні правопорушення, що розглядаються судом, органи, в яких обіймають посади ці особи, та представники таких осіб (органів) не є учасниками справи про адміністративне правопорушення і не наділені законом жодними процесуальними правами, такими як давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, зокрема про виклик свідків чи витребування доказів, якими користуються особи, які притягаються до адміністративної відповідальності, їхні захисники чи представники (стаття 268 КУпАП).

Участь таких осіб (органів) у застосуванні заходів впливу до осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, за загальним правилом закінчується надсиланням до суду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного із дотриманням вимог статті 256 КУпАП, разом зі всіма зібраними доказами вчинення правопорушення із зазначенням свідків, потерпілих та інших відомостей, необхідних для вирішення справи.

На посадових осіб, які відповідно до статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів (свідчень), які в силу системного аналізу положень статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на них повинно міститися в тексті складеного протоколу, тобто на момент надходження справи до суду докази вчинення адміністративного правопорушення мають бути зібрані та відкриті, зокрема особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що забезпечує їй процесуальну можливість ознайомитися із ними, належним чином підготуватися до розгляду справи судом та вибудувати свій захист, у тому числі прийняти рішення щодо необхідності залучення до участі у справі захисника чи представника.

У справі «Куопіла проти Фінляндії» ЄСПЛ одностайно визнав порушення статті 6 Конвенції у зв`язку із недоведенням до відома захисту додаткового доказу у справі.

Тому, скерування протоколу про адміністративне правопорушення, як завершальна стадія досудового розслідування у справах про адміністративне правопорушення, виключає в подальшому сторону обвинувачення (осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 255 КУпАП) права та процесуальної можливості подавати нові докази проти сторони захисту.

Викладене узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ («Маттоціа проти Італії», «Карелін проти росії», «Гайдашевський проти України», «Куопіла проти Фінляндії»), рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30.11.2020 № 3302/2дп/15-20 та сталою судовою практикою судами України при розгляді справ про адміністративні правопорушення (остання з недавніх постанова від 04 лютого 2025 року у справі № 629/7569/24 )

Велика Палата Верховного Суду у п. 75 постанови від 23.10.2024 у справі № 712/3525/23 виклала правовий висновок, що зводиться до того, що єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

При цьому, отримання і використанням судом, після скерування протоколу про адміністративне правопорушення до суду, від осіб, що склали протокол нових доказів є ознаками дисциплінарних проступків, що визначені підпунктами «а», «г», «ґ» пункту 1, пунктами 3, 4 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за які рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30.11.2020 № 3302/2дп/15-20 суддів притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладене, наданий свідком ОСОБА_2 у судовому засіданні 31.10.2025 оптичний диск суддя не приймає до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий диск долучено в поза процесуальний спосіб, після скерування протоколу про адміністративне правопорушення до суду, тобто після того, як повноваження поліцейського щодо збору доказів вже закінчились. Відповідно, цей диск як доказ винуватості ОСОБА_1 є недопустимим і відображені на ньому відомості врахуванню не підлягають.

Таким чином, враховуючи наслідки недопустимості наданого у судовому засіданні 31.10.2025 оптичного диску, суддя приходить до висновку, що за результатами дослідження допустимих доказів встановлено, що в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП в наявних у справі матеріалах відеозапису відсутня фіксація процедури огляду на стан сп`яніння. Також як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810, ARАМ 3591, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився о 01 год. 05 хв. 27.08.2025, тоді як допустимий відеозапис відображає обстановку пізніше.

Також суддя зазначає, що зміст наданих суду пояснень ОСОБА_1 зводиться до того, що він не пам`ятає обставин проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому не може особисто засвідчити такий факт.

Слід зазначити, що в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківці з приладу Drager Alcotest 6810 наявні підписи ОСОБА_1 , зміст яких з огляду на положення ст. 266, Інструкції № 1452/73 та Порядку № 1103 свідчать про його згоду з результатами огляду, однак враховуючи те, що він не пам`ятає обставин і те, що імперативно порушено положення ч. 2 ст. 266 КУпАП в частині обов`язкової фіксації процедури огляду під відеозапис (чи в присутності свідків за неможливістю проведення відео фіксації), суддя приходить до висновку про визнання результатів огляду на стан сп`яніння недійсними на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що підписи в Акті огляду на стан сп`яніння та в роздруківці приладу Drager Alcotest 6810 належать не йому, а іншій особі суддя відхиляє, оскільки ці доводи спростовуються показаннями допитаних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також фрагментом відеозапису (який надійшов до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення та є допустимим), на якому відображено факт підписання роздруківки з приладу Drager Alcotest 6810 особисто ОСОБА_1 .

Крім цього, відповідно до п. 8 розділу І Інструкції № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів відеозапису, причиною перебування ОСОБА_1 стала ДТП (зі слів працівника поліції), при цьому сама по собі доставка ОСОБА_1 та надання йому медичної допомоги (бинтування голови, встановлення крапельниць) свідчать про те, що останній внаслідок пригоди отримав травми.

Це також підтверджується наданими ОСОБА_1 документами.

Тому, у цьому випадку огляд на стан сп`яніння мав в обов`язковому порядку проводитись закладом охорони здоров`я, однак матеріали справи не містять висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння за результатами проведення огляду на стан сп`яніння закладом охорони здоров`я, а наявність акту огляду з роздруківкою приладу Drager свідчать про порушення п. 8 розділу І Інструкції № 1452/735.

Поряд з цим, незважаючи на те, що факт настання ДТП опосередковано підтверджується матеріалами відеозапису, однак навіть такі матеріали не доводять того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом і обставин такого факту не пам`ятає внаслідок отриманих травм, у тому числі травми голови.

Керування транспортним засобом є ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в цьому випадку не доведена.

4.5 з огляду на викладене, суддя приходить до такого:

наявними в матеріалах справи допустимими доказами не доведено за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

фіксація процедури огляду поліцейським на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів, результати якої наявні в матеріалах справи, не здійснювалась з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису або в присутності двох свідків, що є порушенням ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, наслідком чого є визнання результатів огляду на стан алкогольного сп?яніння недійсними на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП;

внаслідок отримання ОСОБА_1 травм від ДТП, його огляд як водія транспортного засобу (за версією сторони обвинувачення) в обов`язковому порядку мав проводитись закладом охорони здоров`я, однак проведений поліцейськими із застосуванням спеціальних технічних засобів, що є порушенням п. 8 розділу І Інструкції № 1452/735.

Інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

5. Висновки

За результатами дослідження доказів суддя приходить до висновку, що склад правопорушення є недоведеним поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011).

З наведеного слідує, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин інкримінованої протиправної поведінки правопорушника, що наведена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, визначено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

5.1 питання щодо вилучених речей і документів.

З протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається відомостей про вилучення будь-яких речей і документів.

5.2 судові витрати

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП, за якою судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 36, 40-1, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.П. Слободян