ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/916/25

Провадження № 33/820/668/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Красилівського районного суду від 05 вересня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 19.04.2025 року о 01 годині 21 хвилина в с. Радісне, траса Т-2314 Теофіполь-Красилів 63 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги аргументує тим, що постанова є необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Стверджує, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що в даній справі судом допущено спрощений підхід до розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, тобто суд не виконав свою безпосередню функцію щодо повного, всебічного, і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не надав належної оцінки всім доказам по справі, обмежившись формальними висновками.

Звертає увагу, що в основу судового рішення судом покладено показання свідків поліцейських, а це повністю суперечить вимогам закону, оскільки поліцейські є упередженими та явно заінтересованими особами по справі.

Вказує, що з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у даному випадку факт зупинки транспортного засобу та факт керування відсутній.

Стверджує, що поліцейським не озвучено ознак алкогольного сп`яніння, за якими він вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а

переглянутий відеозапис свідчить про явно незаконну поведінку та упереджене ставлення до його підзахисного.

Вважає, що відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, отримані в порушення вимог Інструкції, оскільки не є безперервними, а відтак є недопустимими доказами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримку доводів апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень та запобігання таким правопорушенням.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, відповідно до положень ст.ст.280, 283 КУпАП, в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив всі долучені докази, які проаналізував і дав їм належну оцінку у їх сукупності, та навів у постанові переконливі і достатні мотиви прийнятого рішення.

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.1).

Підставою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , згідно того ж протоколу, стало виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук (а.с.1).

Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в адміністративному протоколі, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи (а.с.7).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі апелянтом не наведено, не встановлено таких і апеляційним судом.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Отже, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених апеляційним судом доказів, які є належними та достатніми для такого висновку.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Незважаючи на не безперервність відеозапису, наявного в матеріалах провадження, він містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, а саме факту керування особисто ОСОБА_1 транспортним засобом, наявністю в останнього ознак алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.с.7).

Суд зазначає, що доведеність тих чи інших обставин правопорушення не завжди ґрунтується на прямих доказах і висновок щодо обставин справи може випливати з аналізу сукупності непрямих доказів.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Це положення передбачає, що обставини, які утворюють елементи складу правопорушення, можуть встановлюватися на основі сукупності непрямих доказів, якщо логічний аналіз їх взаємозв`язку підтверджує відповідні обставини.

Доказування часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі всіх доказів, які вказують на характер дій, спосіб вчинення суспільного діяння, обстановку, в якій діяла особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність винуватості особи поза розумним сумнівом.

Саме таким принципом і керувався суд першої інстанції, проаналізувавши надані докази у справі і навівши розгорнуті аргументи, чому вони у сукупності доводять факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, з наявного в справі відеозапису вбачається, як автомобіль працівників поліції наздогнав транспортний засіб «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , який вже зупинився. В транспортному засобі перебував ОСОБА_1 та троє неповнолітніх дітей, які вказали на правопорушника, як на водія. Рух транспортного засобу «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано на відеозаписі з відеорєстратора працівників поліції. Обставини фіксування руху та зупинки транспортного засобу, а також послідуючі дії працівників поліції по виявленню ОСОБА_1 в салоні автомобіля, унеможливлюють будь-яке інше розуміння того, хто саме керував даним транспортним засобом в цей момент.

Відеозапис дійсно не містить даних про безпосереднє керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Водночас, апеляційний суд вважає, що дані відеозапису, зокрема, зміст обставин переслідування працівниками поліції вказаного транспортного засобу, його раптова зупинка, відсутність сторонніх осіб, як всередині авто, так і зовні біля транспортного засобу (окрім неповнолітніх дітей), у сукупності є такими, що доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом поза розумнім сумнівом.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах провадження, не є безперервним, а відтак є недопустимим доказом.

Даний відеозапис сумнівів у апеляційного суду щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації чи присутності на відео інших осіб, крім тих, які приймали участь у оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Дійсно, на оптичному диску із записом події є декілька відеофайлів, однак вони вилучені з відеореєстратора поліцейського автомобіля та нагрудних камер працівників поліції під час фіксації правопорушення, які є безперервними. Отже, це не може бути один безперервний відео файл, як помилково вважає сторона захисту, а тому наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови відсутність фіксування на відеозаписі факту оголошення ознак алкогольного сп`яніння, адже такі ознаки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги про явно незаконну поведінку поліцейських та їх упереджене ставлення до ОСОБА_1 . Так, наявний у справі відеозапис не містить провокативного характеру з боку працівників поліції, все відбувалося коректно та ввічливо.

Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним.

Апеляційний суд вважає, з наведених вище мотивів, що працівниками поліції дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду.

При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівників поліції та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого не зробила.

В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин.

Що стосується допиту поліцейського ОСОБА_2 в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що ініціатором такого допиту був захисник ОСОБА_3 , який звернувся до суду з відповідним письмовим клопотанням (а.с.21).

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України.

За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння та відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк