Справа № 352/2048/25
Провадження № 33/4808/716/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції СТРУТИНСЬКИЙ Р. Р.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду від 30 вересня 2025 року щодо нього за ч.1 ст. 130, ст.124, ст.122-4, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

З матеріалів справи, слідує, що 23.08.2025 о 20 год 00 хв в м. Тисмениця, вул. Колійова, близько 19:40 год в м. Тисмениця по вул. Назарія Яремчука, 11, керуючи автомобілем марки "Шевроле Авео", номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив наїзд на працівника поліції ОСОБА_2 , який здійснював блокування транспортного засобу через невиконання вимоги про зупинку працівником поліції. Внаслідок чого ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження, а автомобіль механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п.12.1, 2.3.б, 10.1 ПДР.

Також, 23.08.2025 о 20 год 00 хв в м. Тисмениця, вул. Колійова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу про зупинку працівникам поліції, яку було подано за допомогою світлових сигналів червоного та синього кольору та гучномовця, чим порушив п.2.4 ПДР.

Також, 23.08.2025 о 20 год 00 хв в м. Тисмениця, вул. Колійова, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився відповідно до встановленого порядку на місці зупинки із використанням газоаналізатора Алкофор 507, результат 0.96 проміле. Оскільки з результатом водій не погодився, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі КНП ПОКЦПЗ ІФ ОР, де видано висновок про перебування в стані алкогольного сп`яніння номер 353 від 23.08.2025, чим порушив п.2.9.а ПДР.

Також, 23.08.2025 о 20 год 00 хв в м. Тисмениця, вул. Колійова 24, 23.08.2025 року о 20 год 00 хв, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Шевроле авео", н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП покинув місце здійснення ДТП, чим порушив п.2.10.а ПДР.

Постановою Тисменицького районного суду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4, ст.122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення:

-за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

- за ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн;

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Оскаржуючи вказану постанову ОСОБА_1 вважає її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм права а також з неповним дослідженням обставин справи, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Стверджує, що судом недоведено факт керування ним транспортним засобом.

Вказує, що суд спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.

Під час складання протоколів не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4,ч.1 ст.122-2 КУпАП, а факт вчинення правопорушень не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП.

Крім того, стверджує, що судом першої інстанції порушено вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, справу розглянуто без його участі.

Просить постанову суду щодо нього за ч.1 ст. 130, ст.124, ст.122-4, ст.122-2 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про день та час місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності за наявними матеріалами справи.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а, 12.1, 2.3б, 10.1,п.2.4, п.2.10а Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130, ст.124, 122-4,ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові суду доказами, яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №432312, ЕПР №1432353, ЕПР1 № 432331, ЕПР1 №432301 від 23.08.2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеоматеріалами, рапортами поліцейських, медичним висновком №353, схемою місця ДТП від 23.08.2025 року,

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь які сумніви їх достовірності відсутні.

Суддя, розглядаючи справу, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-2, ст.122-4 КУпАП.

Що стосується апеляційних доводів, що судом не доведено факту керування ним транспортним засобом то вони є недоведеними, та спростовуються наступним.

Працівники поліції, які безпосередньо були на місці дорожньо-транспортної пригоди достовірно встановили, що транспортним засобом "Шевроле Авео", номерний знак НОМЕР_1 , керував ОСОБА_1 про, що зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення та схемі місця ДТП.

Отже, обставини, на які покликається апелянт, не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124, ст.122-2, ст.122-4 КУпАП повністю доведена дослідженими судом доказами.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, та складанні протоколів про адміністративні правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного, під час розгляду апеляційної скарги захисника апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст..124, ст..122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз