Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2814/24 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Номер провадження №33/4805/704/25
Категорія ч.1 ст.130,ч.1 ст.122-2 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Купця Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Купця Бориса Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 квітня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі за ч. 1 ст. 1222 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 квітня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1222 КУпАП за фактом подій 12.05.2024 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Вказаним адміністративним матеріалам присвоєно номери справ 285/2814/24 та 285/2815/24, відповідно.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП суддею об`єднано вказані матеріали про адміністративне правопорушення в одне провадження та присвоєно № 285/2814/24.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 12 травня 2024 року о 19 год. 57 хв. ОСОБА_1 на вул. Шевченка в с. Токарів Звягельського району Житомирської області керував ТЗ Мерседес-Бенц Віто, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обставинам) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому лікувальному закладі відмовився, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, 12 травня 2024 року о 19 год. 57 хв. ОСОБА_1 на вул. Шевченка в с. Токарів Звягельського району Житомирської області керуючи ТЗ Мерседес-Бенц Віто, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 1222 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Купець Б.Л. який діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що у присутності ОСОБА_1 ніяких протоколів про адміністративні правопорушення не складали, а тому вказані протоколи не є допустимими доказами. Окрім того, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що апеляційна скарга подана до суду 10.04.2025, тобто в строки, але постановою Житомирського апеляційного суду від 25.04.2025 повернута, у зв`язку з ненаданням захисником витягу з договору (а.с. 68). Повторна апеляційна скарга подана 09.05.2025.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Купця Л.П., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Невиконання водіями вимог про зупинку, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 1222 КУпАП.

Відповідно до статті 1222 КУпАП, невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4. ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до пункту 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у невиконанні водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколів по адміністративне правопорушення від 12.05.2024 убачається, що 12 травня 2024 року о 19 год. 57 хв. ОСОБА_1 на вул. Шевченка в с. Токарів Звягельського району Житомирської області керуючи ТЗ Мерседес-Бенц Віто, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу та в подальшому продовжив рух, чим порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1222 КУпАП (а.с. 20).

Крім цього, в цей день о 19 год. 57 хв. ОСОБА_1 на вул. Шевченка в с. Токарів Звягельського району Житомирської області керував ТЗ Мерседес-Бенц Віто, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обставинам) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Встановлені судом обставини підтверджено також:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено що огляд не проводився (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.05.2024, де зазначено, що огляд не проводився (а.с. 6);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2132921 від 12.05.2025 (а.с. 7);

- відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського (а.с. 9, 21).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Також, на наявному в матеріалах справи відеозаписі керманич транспортного засобу Мерседес-Бенц Віто, д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу поліціянтів подану за допомогою проблискових маячків, не зупиняється, продовжуючи рух, поліцейські переслідують даний автомобіль, який зупиняється врешті, за кермом автомобіля ОСОБА_1 .

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що у присутності ОСОБА_1 ніяких протоколів про адміністративні правопорушення не складали, а тому вказані протоколи не є допустимими доказами, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що поліціянти повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 зазначив: «пишіть на мене, що хочете 130 чи 140, я випив, завтра поїду туди».

Згідно статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він складений у присутності останнього. Як вбачається із відеозаписів обставин події, працівник поліції склав протокол з дотримання вимог глави 19 КУпАП та у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, але останній відмовився від ознайомлення із його змістом, а тому не скористався наданим йому правом з власної ініціативи.

Таким чином, вказані протоколи складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 та є належним та допустимим доказом.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 подана скарга до ГУНП в Житомирській області щодо дій працівників поліції (а.с. 41-42), зокрема, що у присутності ОСОБА_1 ніяких протоколів про адміністративні правопорушення не складали та отримана відповідь (а.с. 37, 38, 39) щодо вказаної скарги, відповідно до якої в ході розгляду даної скарги встановлено, що факт бездіяльності окремих працівників поліції Звягельського РВП не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Твердження захисника про те, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення не приймаються до уваги, оскільки фабула протоколів про адміністративні правопорушення повністю відповідають змісту постанови судді, без будь-яких самостійних змінювань чи доповнень.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, не впливають на правильність постанови суду першої інстанції та не можуть бути підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності. Санкція статті 130 ч. 1 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та закон в даному випадку не допускає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення в залежності від особи порушника.

Слід також зазначити, що у даному випадку ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху, а тому за змістом ст. 15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, він як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах. На обставини, за яких був зупинений поліцейськими ОСОБА_1 , не розповсюджується положення ст. 266-1 КУпАП.

Суд з повагою ставиться до факту проходження ОСОБА_1 військової служби, однак це не надає йому імунітету від відповідальності за настільки суспільно небезпечне адміністративне правопорушення, як передбачене ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП. Обґрунтовуючи дане клопотання, захисник послався на те, що на час апеляційного розгляду закінчився, передбачений ст. 38 КУпАП, річний строк накладення адміністративного стягнення. Проте справа судом першої інстанції розглянута в межах строків накладення адміністративного стягнення, а закінчення таких строків на час розгляду справи апеляційним судом не є підставою для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Купця Бориса Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь