ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1711/25 Головуючий суддя І інстанції Коваленко Н. В.
Провадження № 33/818/1523/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
03 листопада 2025 року м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши заяву про самовідвід у справі за апеляційною скаргою захисника Гур`єва М.О. на постанову судді Дергачівського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-
Постановою судді Дергачівського районного суду м. Харкова перекваліфікувано дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції захисник Гур`єв А.А. подав апеляційну скаргу.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник були повідомлені про місце, день та час розгляду апеляційної скарги захисника Гур`єва А.А.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 01.09.2025 року, у цій справі №619/1711/25 (апеляційне провадження №33/818/1523/25) визначено склад суду: головуючий суддя Шабельніков С.К.
Разом з тим, з відомостей матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 05.02.2025 (головуючий Шабельніков С.К.) апеляційну скаргу захисника Гур`єва А.А. задоволено частково. Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасовано. Прийнято нову постанову, якою повернуто матеріали справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП для дооформлення посадовій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №901706 від 09 серпня 2024 року для усунення недоліків.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у судді Шабельнікова С.К. сформувалась думка щодо обставин правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №901706 від 09.08.2024. Встановлені висновки, з точки зору стороннього спостерігача, можуть вплинути на розгляд суддею справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП пов`язані між собою фактом повторності. Належить врахувати, що відповідно до супровідного листа заступника начальника ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Є. Кібалкіна, справа про адміністративне правопорушення була направлена до суду для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що передбачає врахування оцінки обставин попередньої події.
За таких обставин розглядаючи заяву про самовідвід необхідно керуватися практикою ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Ветшайн проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини вказав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Поряд з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної прави, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.
У той же час, відповідно до «Бангалорських принципів поведінки суддів», об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».
Крім того, згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі "Лауко проти Словатчини" будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.
За таких обставин суддя Шабельніков С.К. дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід, оскільки ухвалене ним рішення від 05.02.2025 року, яким матеріали справи стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було повернуто для дооформлення є пов`язаними із справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП. За таких обставин, будь-якому сторонньому спостерігачу вочевидь стає зрозуміло, що суддя Шабельніков С.К. має сформовану думку щодо обставин цієї справи, оскільки вже надавав оцінку певним обставинам справи.
Враховуючи наведене, а також керуючись Бангалорськими принципами поведінки суддів, оскільки у будь-якого стороннього спостерігача може виникнути сумнів щодо неупередженості, суддя Шабельніков С.К. дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід, який підлягає задоволенню.
Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).
Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України, «Мироненко проти України», «Фельдман проти України», характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.
Відповідні принципи практики Європейського суду з прав людини щодо вимоги про безсторонність, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, наведені в рішенні у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, п.п. 51-57, від 20.09.2016 року.
Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.
У Конституції України закріплені основні засади судочинства, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, суд повинен бути справедливим та неупередженим.
Зазначені принципи також закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
За таких обставин, з метою недопущення будь-яких сумнівів в неупередженості, судді слід утриматися від участі у розгляді цієї справи, у зв`язку з чим заявляю самовідвід.
Отже, вважаю, що наслідки розгляду апеляційної скарги захисника Гур`єва А.А. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2025 року сформували думку судді Шабельнікова С.К. у цій справі.
Тобто, зазначені вище справи безпосередньо пов`язані між собою, що, поза розумним сумнівом, виключає можливість розгляду цих справ одним і тим самим суддею, внаслідок чого заявлений самовідвід підлягає задоволенню, що обумовлює передачу матеріалів справи № 619/1711/25 (апеляційне провадження №33/818/1523/25) керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», -
Заяву судді Шабельнікова С.К. про самовідвід - задовольнити.
Справу 619/1711/25 (апеляційне провадження № 33/818/1523/25) передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до вимог п.2.3.1 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду».
Постанова оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду С.К. Шабельніков