Справа № 164/1837/25 Провадження №33/802/762/25 Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

захисника ОСОБА_1 Винту Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Винту Євгенія Юрійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Маневицького районного суду Волинської області від 09.10.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.08.2025 року, біля 21 години 04 хвилин, в селищі Колки по вулиці Центральна Луцького району Волинської області, керував електроскутером марки „Фада Н9, без реєстраційного номерного знаку, маючи ознаки алкогольного сп?яніння, на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.28).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Винту Є.Ю. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що висновки судді не відповідають обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує на те, що працівники поліції не маючи об`єктивних даних, зазначили, що у ОСОБА_1 нібито наявні ознаки сп`яніння, не конкретизувавши, які саме, та запропонували йому пройти медичний огляд на місці, від якого він нібито відмовився. Єдиною підставою, яка, за словами патрульного, дала йому право пропонувати ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, було те, що раніше, біля магазину, йому здалося, ніби ОСОБА_1 мав вигляд людини у стані сп`яніння.

Вважає, що у судовому засіданні стороною захисту встановлено, що поліцейські не дотрималися вимог пункту 2 розділу І Інструкції та не встановили об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Отже, у ОСОБА_1 не виник обов`язок проходити медичний огляд, оскільки пропозиція пройти його була зроблена з порушенням установленого порядку.

Згідно з поясненнями його підзахисного ОСОБА_1 не відмовлявся безпідставно від проходження огляду, а навпаки, повідомив працівникам поліції, що погоджується пройти медичний огляд після того, як йому було озвучено ознаки нібито стану сп`яніння, що підтверджується відеоматеріалами справи. Проте патрульний поліції повідомив, що «вже пізно», оскільки ним раніше було зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Окрім цього, наявні у справі відеофайли не є безперервними, містять розриви у записі та не охоплюють увесь процес спілкування, складання протоколу й пояснень водія. На його думку, це порушує порядок фіксації доказів і позбавляє відеозапис статусу достовірного джерела доказів.

Просить скасувати постанову Маневицького районного суду Волинської області від 09.10.2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.33-34).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 Винту Є.Ю., який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 572762 від 03.08.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.08.2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

- рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Кравчука Є.М. від 03.08.2025 року (а.с.5)

- відеозаписом події із нагрудних боді - камер інспекторів поліції та відеореєстратора з автомобіля працівників поліції (а.с.7).

Згідно довідки від 06.08.2025 року, складеної заступником начальника ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській областіДавидовича Р.О., вбачається, що громадянин ОСОБА_1 згідно бази даних ІКС ІПНП протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України не притягувався, останньому було видано посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 01.10.2010 року (а.с.6).

При розгляді справи місцевим судом було допитано в якості свідка поліцейського ОСОБА_2 .Взяті показання свідка судом першої інстанції належним чином обґрунтовані.

Окрім цього, долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими, немає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що поліцейськими дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що працівники поліції при зупинці ОСОБА_1 , пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли не у спосіб, передбачений законодавством, оскільки це повністю спростовується відеозаписом, який підтверджує, що працівники поліції діяли цілком у законний спосіб.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Доводи, на які посилається апелянт не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, та не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що його довіритель не мав жодних ознак сп`яніння, то вони є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом, а також спростовуються відеозаписом з нагрудних боді - камери інспектора поліції.

Апеляційний суд зазначає, що виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за суб`єктивною оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм. Суд не уповноважений переоцінювати зовнішні ознаки особи лише за матеріалами відеофіксації. Спростувати підозру поліцейського про перебування водія в стані наркотичного чи алкогольно сп`яніння можливо у встановленому законом порядку, пройшовши відповідний медичний огляд в закладі охорони здоров`я. Окрім цього, незгода водія із ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення та незгода із виявленими ознаками сп`яніння не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння та не впливає на причину зупинки, тощо.

А тому мотиви апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для вимоги у проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння є також необґрунтованими.

Окрім цього, у протоколі серії ААД № 572762 зазначено, що здійснювалася відеофіксація порушення. При цьому, досліджений відеозапис фіксації правопорушення є безперервним, який було припинено лише для складення протоколу, про що попередньо зазначив поліцейський.

При цьому, відеозапис не містить ознак монтажу чи інших недоліків, які б давали суду підстави для визнання його недопустимим доказом, а відображені на ньому події, сторона захисту під сумнів не ставить.

Слід зауважити, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

До матеріалів справи долучено відеозаписи, зміст яких є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на них інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. На відеозаписах зафіксовано всю подію правопорушення, яка стосується обставин зупинки транспортного засобу, виявлення ознак сп`яніння та відмови у проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а якість зйомки є достатньою та такою, що виключає сумніви щодо оцінки зафіксованих подій.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Винту Євгенія Юрійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.