Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 571/2244/25

Провадження № 33/4815/833/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисників Горюнова І.М., Власюка П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2025 року о 00 год. 44 хв. на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 259 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest 7510» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що з наданих до суду матеріалів, зокрема відеозаписів, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також моменту його законної зупинки працівниками поліції. Доводить, що зафіксовані на відео події носили принизливий і неправомірний характер, оскільки не зважаючи на скуті за спиною руки, примушували його продувати у трубку драгера, при цьому поліцейські фактично насильно підносили прилад до його рота. Зауважує, що попри неодноразові продування прилад не відображав результатів, проте працівники поліції продовжували змушувати повторювати ці дії, супроводжуючи їх грубими висловлюваннями. Вважає, що працівники поліції, діючи всупереч вимогам законодавства, фактично створили ситуацію примусового та принизливого характеру, що унеможливлює визнання отриманих доказів допустимими. За таких обставин наявні у справі матеріали не підтверджують факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а всі дії поліцейських були здійснені з істотними порушеннями вимог закону, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 21 серпня 2025 року без його участі (а.с.14).

Копію повного тексту постанови суду ОСОБА_1 отримав 23.08.2025 року (а.с.22).

Апеляційна скарга подана на поштове відділення 02 вересня 2025 року (а.с.40).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , захисників Горюнова І.М. та Власюка П.О.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляду не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд також не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.7);

- відеофайлом, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу (файл hruwu, час 07:00) та у медичному закладі (файл hruwu, час 18:00).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Так, суд виходить з того, що відмова від проходження огляду у медичному закладі зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

У ході апеляційного розгляду до матеріалів справи було долучено копію заяви ОСОБА_1 про вчинення працівниками патрульної поліції кримінального правопорушення від 25 вересня 2025 року, яку було подано до Третього слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Хмельницькому. Водночас із наданої копії неможливо встановити, чи розпочато за цією заявою досудове розслідування. Отже, наведена заява не підтверджує факту наявності будь-яких процесуальних дій або перевірки викладених у ній обставин і не може розглядатися як належний доказ у межах даної справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що з наданих до суду матеріалів, зокрема відеозаписів, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також моменту його законної зупинки працівниками поліції, є безпідставними.

Із долучених до справи відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, спілкувався з працівниками поліції та надавав пояснення щодо причин свого пересування. Крім того, поліцейські одразу повідомили йому підставу зупинки керування транспортним засобом у період дії комендантської години.

Таким чином, відеозаписи підтверджують як факт безпосереднього керування транспортним засобом ОСОБА_1 , так і законність дій працівників поліції при зупинці автомобіля.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович