Провадження № 3/727/2463/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025, суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Літвінова О.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №44995 від 06.09.2025 вбачається, що 05.09.2025 о 22-26 годині водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.р.н. НОМЕР_1 та змінюючи напрямок руху не переконався, що даний маневр буде безпечним, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на перешкоду. Потерпілих від даного правопорушення немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.3 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 05.09.2025 він разом із колегами по роботі відпочивали. Він вживав алкогольні напої та попросив товариша ОСОБА_2 відвести його додому. Сам сів на заднє пасажирське сидіння. При повороті до його дому, ОСОБА_3 не впорався з керуванням та допустив наїзд на перешкоду. Він вдарився обличчям об спинку сидіння. Після чого його ОСОБА_3 та ще один товариш ОСОБА_4 відвели його додому. Через деякий час до нього додому прийшли працівники поліції та склали протокол.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він працює разом із ОСОБА_6 05.09.2025 вони відпочивали, ОСОБА_7 вживав алкогольні напої. Він приїхав пізніше, оскільки затримався на роботі. Він не вживав. Вони домовились, що він відвезе ОСОБА_7 додому. Коли вони вже під`їхали до дому ОСОБА_7 , він не помітив бордюр та наїхав на нього. Арсеній впав та вдарився головою. Він перебував на задньому сидінні. Він подзвонив знайомому ОСОБА_8 , який живе разом із ОСОБА_7 та відвели його додому. Після чого він викликав таксі та поїхав додому, оскільки було пізно. Біля машини лишились знайомі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 суду пояснив, що 05.09. приблизно о 22-30-23 годині до нього зателефонував ОСОБА_3 і попросив допомогти відвести ОСОБА_7 додому. Він спустився і побачив машину, яка заїхала на стовпчик. Арсеній перебував на задньому сидіння. ОСОБА_3 пояснив йому, що він був за кермом та коли повертав, то не помітив стовпчик та наїхав на нього. Вони взяли ОСОБА_7 та відвели додому. Він сказав ОСОБА_3 їхати, оскільки було пізно, а сам пішов до машини, що б викликати евакуатор. Після чого приїхали працівники поліції. Через деякий час привели Арсенія до машини.

Суд заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справ, прийшов до висновку що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, не доведена письмовими матеріалами справи.

З матеріалів справи неможливо зробити висновку про винність ОСОБА_1 , свідки, будучи попереджені про кримінальну відповідальність повідомили, що останній не перебував за кермом автомобіля.

Так, згідно ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на на встановлений порядок управління.

Статтею 245 КпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому суд визнає усі сумніви і припущення стосовно наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення на користь ОСОБА_1 .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало б поліцейським підстави для висунення йому вимоги про порушення ним правил дорожнього руху, відсутній.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_10 автомобілем.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також відеозаписом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку встановлених Законом.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст.124 КпАП України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 за ст.124 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя О.Г.Літвінова