ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5530/25 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/1560/25 Глос М.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

прокурора - Кубах М.А.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Камінер В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Камінер Вадима Миколайовича на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статі 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Камінер В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість постанови судді, яка винесена без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Захисник звертає увагу, що ОСОБА_1 не є посадовою особою юридичної особи публічного права, з 19.12.2017 по 18.12.2022 працювала на посаді директора Державної установи «Інститут дерматології та венерології Національної академії медичних наук України», яка є науковою установою та відповідно, ОСОБА_1 не є суб`єктом декларування відповідно до положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

В обґрунтування пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді, захисник зазначає, що подану апеляційну скаргу 07.08.2025 було повернуто постановою Харківського апеляційного суду від 21.08.2025, у зв`язку з відсутністю договору про надання правової допомоги.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Камінер В.М. підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника адвоката Камінер В.М., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, думку прокурора Кубаха М.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Визнаючи винною та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП суддя виходив з того, що в діях директора ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України» наявний склад адміністративного правопорушення, яка без поважних причин несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон № 1700- VII) визначено суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, відповідно такими особами, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, Фонду розвитку підприємництва, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, члени Ради нагляду за аудиторською діяльністю Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, які не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті, посадові особи та інспектори Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, члени Ради Аудиторської палати України, посадові особи Аудиторської палати України та працівники комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України та комітетів з контролю якості аудиторських послуг професійних організацій аудиторів та бухгалтерів, Голова, заступники Голови, інші члени Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, крім обраних з числа здобувачів вищої освіти та представників всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців, а також посадові особи секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти;

Частиною 1 статті 45 Закону № 1700- VII особи, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Пунктом 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700- VII установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідальність за частиною 1 статті 1726 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки до статті 1726 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судовим розглядом встановлено, що наказом Національної Академії Медичних Наук України № 39-ос від 19.12.2017 ОСОБА_1 було призначено на посаду директора ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України» на умовах контракту на строк п`ять років з 19.12.2017 до 18.12.2022.

Постановою Бюро Президії Національної академії медичних наук України № 5/3 від 23.03.2022 прийняло рішення відтермінувати оголошення конкурсів на посади директорів державних установ у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та призначити виконуючих обов`язки директорів з наступного дня після закінчення строків дії контрактів.

Наказом Національної Академії медичних наук України від 15.12.2022 № 18-ос ОСОБА_1 було звільнено з посади директора ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України» на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту 18.12.2022 і до закінчення процедури виборів на відповідну посаду та затвердження керівника наукової установив НАМН України, призначено виконуючим обов`язки директора ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України» з 19.12.2022.

З огляду на викладене, з 19.12.2017 по 18.12.2022 ОСОБА_1 обіймала посаду директора ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України».

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , на виконання вимог пункту 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700- VII, частини 1 статті 45 Закону № 1700- VII подала без поважних причин щорічну декларацію за 2021 рік - 08.05.2025 о 11:48, тоді як таку декларацію необхідно було подати не пізніше 31.01.2024.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , яке пов`язане з корупцією, суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1726 КУпАП.

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є посадовою особою юридичної особи публічного права, та відповідно, на неї розповсюджуються положення Закону № 1700- VII, щодо декларування, є помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2, 3 статті 81 ЦК України, юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦК України Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до частини 3 статті 65 ГК України (до втрати чинності згідно Закону № 4196-IX) керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Слід зазначити, що на офіційному веб-сайті НАЗК в розділі «Декларування» розміщено роз`яснення щодо того, хто вважається посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно - господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово - господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, посадові особи юридичних осіб публічного права, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України», є юридичною особою публічного права, оскільки згідно Статуту вона засновано на державній формі власності (пункт 1.1 розділу 1 Статуту).

Крім того, фінансове забезпечення Наукової установи здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (пункт 7.1 розділу 7 Статуту).

В свою чергу, керівник ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України» - ОСОБА_1 , є посадовою особою державної установи, тобто є особою, яка має повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно - господарські функції, відповідно до Статуту вказаної установи та Контракту керівника, а отже є суб`єктом декларування відповідно до «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII.

Окремо слід звернути увагу на обізнаність ОСОБА_1 в тому, що на неї поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Так, відповідно до пункту 25 Контракту укладеного із ОСОБА_1 керівник зобов`язаний знати та дотримуватися положень Закону України «Про запобігання корупції», вживати у межах своїх повноважень заходи до запобігання проявам корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень у науковій установі.

Таким чином, ДУ «Інститут дерматології та венерології НАМН України», є юридичною особою публічного права, оскільки згідно Статуту її засновано на державній власності, належить до сфери управління держави та здійснює функції, які мають суспільний інтерес.

З огляду на вищенаведене, на переконання апеляційного суду, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на ОСОБА_1 розповсюджується діяЗакону №1700-VII, та враховуючи, що нею було несвоєчасно подано декларацію за 2021 рік, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 адвоката Камінер В.М., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 1, 7, 1726, 245, 247, 254-256, 268, 271, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Камінер Вадима Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року задовольнити, та поновити такий строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Камінер Вадима Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна