03 листопада 2025 року Єдиний унікальний № 501/2184/25 Провадження № 3/501/622/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Чорноморськ

Суддя Чорноморського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

розглянувши адміністративний матеріал № 501/2184/25 (3/501/622/25), який надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

04 травня 2025 року о 22:25 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Mercedes-Benz C 220 d», державний номер НОМЕР_2 по вул. Данченко 15 в м. Чорноморську, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, невнятна річ) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасника судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що не він керував автомобілем, дійсно він приїхав до магазину «Аврора» де вживав алкогольні напої , після чого зателефонував своєму товаришу, який його привіз до дому , там він сидів в машині коли приїхала працівники поліція, зазначив ,що автомобіль не рухався, та він не відмовлявся проходити тест на місці, прохав це врахувати при винесені рішення.7

Суддя вислухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 ,вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 рудня 2005 року № 14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом, а також відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи

іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись, також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріалами справи встановлено, що причиною звернення до ОСОБА_1 працівниками поліції слугувало повідомлення про керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Серед превентивних заходів ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» визначено, зокрема такий захід як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Так, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» наведений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а ч. 3 ст. 35 цього ж Закону закріплює обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених цією статтею.

Право водія дізнатись про причини зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та прізвище і посаду цієї особи, також гарантоване ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами.

Наданий відеозапис події засвідчує факт того, що ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі який припарковано біля будівлі котельні , розташованої по вул. Данченко,15 проте останній мешкає по вул. Парковій в будинку № 26 , який знаходиться в значної відстані від місця зупинки.

Перебуває на місці водія, має нечітку ходу, мляву річ . Будь- який посилань про той факт, що транспортним засобом керував не він відеозапис не містить, проте містить чітку відмову ОСОБА_1 від проходження на стан сп`яніння в медичному закладі , а також незрозумілу відповідь щодо проходження на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_2 , проте що він керував транспортним засобом , який належить ОСОБА_1 , довіз останнього до його дому, та потім пішов у справах, оскільки вони не узгоджуються в сукупності з наявними доказами і свідчать про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальність за скоєне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення, який є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 України про адміністративні правопорушення), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та в силу положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова) відмовилась від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме невиконання ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського, відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Суддя, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 320431 від 04 травня 2025 року, рапортом щодо причини зупинки транспортного засобу , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події, особистими поясненнями ОСОБА_1 .

Висновки суду.

Досліджені та оцінені судом докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. У судді відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, Суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі аналізу доказів, Суд визнає ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника також підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись 40-1, ч. 1 ст. 130, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Суд,

-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000.00 гривень в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 гривень (Отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Чорноморськ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0015750, Код класифікації доходів бюджету 22030101).

На підставі ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Чорноморський міський суд Одеської області.

Суддя

Строк пред`явлення постанови до виконання згідно

Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили «__»________2025 р.