П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 Справа №607/20650/25 Провадження №3/607/7569/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467938 від 29.09.2025 вбачається, що 28.09.2025 о 23 год 42 хв в м. Тернопіль по вул. Заміська, 16, водій керував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, від проходження огляду в найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР в категоричній формі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467942 від 29.09.2025 вбачається, що 29.09.2025 о 00 год 16 хв в м. Тернопіль по вул. С. Корольова Руська Замкова С. Бандери, водій не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору з увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив п.п. 2.4, 8.9(б) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У судове засідання захисник Ясиновський П.В. не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтримавши раніше подане ним клопотання та додаткові пояснення. В обґрунтування яких зазначив, що 28 вересня 2025 року приблизно об 23:40 ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі «Honda Accord» по вулиці Татарська в місті Тернопіль, де його зупинили працівники патрульної поліції та повідомили, що в нього недостатньо освітлюється номерний знак транспортного засобу, про ніякі ознаки наркотичного сп?яніння взагалі й не йшло мови. Після цього, на їх вимогу ОСОБА_1 надав всі необхідні документи та останні повідомили, що він перебуває у розшуку ТЦК та вони повинні доставити його до ТЦК, яке знаходиться по вулиці Тролейбусна. ОСОБА_1 повідомив, що ніякі повістки він не отримував та ніякі кримінальні правопорушення не вчиняв, оскільки саме там може бути розшук. Працівники поліції повідомили, або він повинен сісти до них або повинен на своєму автомобілі їхати за ними в ТЦК, або зараз на місце приїде третя штурмова бригада. Після того, як 29 вересня 2025 року об 00:10 вони під?їхали до ТЦК, ОСОБА_1 повідомив, що нікуди йти не буде, то працівники почали самостійно стукати по автомобілю та відкривати двері, ОСОБА_1 спитав чи він затриманий, на що останні проігнорували його запитання та повідомили, що чекаємо працівників ТЦК та пішли відкривати ворота до ТЦК. Оскільки працівники поліції не затримували ОСОБА_1 та не розглядали відносно нього жодних адміністративних справ, та те що вже була комендантська година, а він перебуває на вулиці, через їхні дії, його право на свободу пересування перебуває під реальною загрозою через вжиті щодо нього заходи, то він вирішив з метою захисту себе та своїх прав від незаконних дій працівників патрульної поліції поїхати від ТЦК та працівників патрульної поліції в сторону дома. В подальшому, під`їжджаючи до свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , працівники патрульної поліції знову його зупинили та прибуло вже декілька екіпажів та почали казати, щоб він вийшов з автомобіля та вони будуть змушені доставити в ТЦК, але на його вимогу, щоб тоді складали протокол про затримання, вони відмовились. Йому на допомогу підійшла дружина, її подруга та його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вже 29 вересня 2025 року приблизно об 00:30 один із працівників патрульної поліції (відмовився повідомляти своє прізвище) застосував фізичне насилля до його батька, чим наніс йому тілесні ушкодження. Після чого, вони викликали швидку медичну допомогу, яка зафіксувала ці тілесні ушкодження батька. Всі дані факти були викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) та направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. В подальшому, 29 вересня 2025 року приблизно об 01:10 через те, що він відмовився їхати до ТЦК, достовірно знаючи, що ОСОБА_1 не має будь-яких ознак алкогольного, наркотичного сп?яніння, оскільки вони спілкувались з ним більше години та дозволили їхати до ТЦК на своєму, транспортному засобі, почали пропонувати йому вийти з автомобіля та поїхати з ними до лікарні, яка знаходиться на тій же вулиці Тролейбусна, що й ТЦК. На прохання надати йому направлення для проходження, останні відмовились та склали відносно нього дві постанови серія ЕНА № 5827225, серія ЕНА № 5827282 та два протоколи серія ЕПР1 № 467938, серія ЕПР1 № 467942. У зв?язку з постійними незаконними діями працівників поліції в бік того, щоб будь-яким чином доставити ОСОБА_1 до ТЦК, це і стало причиною відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння у встановленому законом порядку. Крім того, в подальшому, ОСОБА_1 , після того як його відпустили працівники поліції, не міг поїхати одразу до лікарні та здати аналізи, оскільки в той час була ще комендантська година в місті Тернопіль. Пізніше, в цей же день, коли відбулись ці події, а саме 29 вересня 2025 року поїхав до лікарні з батьком, який є особою 1 групи інвалідністю, для надання йому медичної допомоги та особисто пройшов обстеження на стан наркотичного сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. За результатами медичного обстеження та здачі відповідних аналізів, встановлено, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп?яніння та в його організмі відсутні будь-які наркотичні засоби, що підтверджується результатами лабораторного дослідження № 34086 від 29.09.2025. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467938 зазначено, що 28 вересня 2025 року об 23:42 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп?яніння (неприродна блідість, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння відмовився. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп?яніння, працівниками патрульної поліції не роз?яснено права ОСОБА_1 передбачених ст. 268 КУпАП, під час складення протоколу, не видано йому направлення. Відповідно до відеозаписів, у ОСОБА_1 під час розмови з поліцейськими відсутні жодні ознаки наркотичного сп?яніння, він поводить себе впевнено, спокійно, врівноважено, але наявний страх через загрозу своєму життю, про що неодноразово повідомляв працівникам поліції. При цьому, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп?яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, працівники патрульної поліції ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом. Враховуючи вищезазначене поліцейські безпідставно та без правових підстав, за відсутності ознак наркотичного сп?яніння вимагали у ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння, а вказані поліцейським ознаки наркотичного сп?яніння були надумані для складання незаконного протоколу, що також було викладено в заяві про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) та направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. З приводу протоколу серія ЕПР1 №467942, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, то як раніше зазначалось, що оскільки працівники поліції не затримували ОСОБА_1 та не розглядали відносно нього жодних адміністративних справ, та те що вже була комендантська година, а він перебуває на вулиці, через їхні дії, його право на свободу пересування перебуває під реальною загрозою через вжиті щодо нього заходи, то він вирішив з метою захисту себе та своїх прав від незаконних дій працівників патрульної поліції поїхати від ТЦК та працівників патрульної поліції в сторону дома.

Крім того, вказав зазначив, що 28 вересня 2025 року приблизно об 23:40 та останній виконав вимогу про зупинку транспортного засобу. В подальшому, вони разом приїхали до ТЦК, яке знаходиться по вулиці Тролейбусна в місті Тернопіль. Після цього, ОСОБА_1 спитав чи він затриманий, на що останні проігнорували його запитання та повідомили, що чекаємо працівників ТЦК та пішли відкривати ворота до ТЦК. Оскільки працівники поліції не затримували ОСОБА_1 та не розглядали відносно нього жодних адміністративних справ, та те що вже була комендантська година, а він перебуває на вулиці, через їхні дії, його право на свободу пересування перебуває під реальною загрозою через вжиті щодо нього заходи, то він вирішив з метою захисту себе та своїх прав від незаконних дій працівників патрульної поліції, поїхати, від ТЦК в сторону дома. Відповідно до відеозаписів із боді-камер працівників поліції та камери службового автомобіля, долучених до матеріалів справи, встановлено, що через кілька хвилин після того, як ОСОБА_1 залишив територію ТЦК, працівники патрульної поліції сіли до службового автомобіля, розпочали рух, увімкнувши проблискові маячки синього та червоного кольору, та продовжили пересування містом. Водночас із відеозаписів вбачається, що під час руху працівники поліції здійснювали жодних вимог до ОСОБА_1 щодо зупинки транспортного засобу, оскільки самого автомобіля, яким він керував, на вказаних відеозаписах і не зафіксовано. Надалі, згідно з наявними у справі відеозаписами, працівники патрульної поліції, побачивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , висунули вимогу про зупинку шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольорів разом зі спеціальним звуковим сигналом. Після цього ОСОБА_1 одразу зупинив автомобіль і залишався в ньому до моменту, коли до нього підійшли працівники поліції, що також підтверджується відповідними відеозаписами, долученими до матеріалів справи. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в розумінні ст. 251 КУпАП, щодо вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, які б свідчили про невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу. Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі щодо його достовірності.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у: керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння; керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів; відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, вимоги Інструкції передбачають, що огляду на стан сп`яніння підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння з ознаками такого стану, які мають бути наявними та очевидними, зафіксованими належним чином, мають бути оцінені поліцейським для здійснення ним висновку про можливе перебування водія в стані сп`яніння, про які поліцейський повинен повідомити водія та їх зафіксувати, наслідком чого є наявність правової підстави для проведення або ж направлення такого водія транспортного засобу на огляд на стан сп`яніння.

Оглянувши в судовому засіданні долучені суб`єктом владних повноважень аудіовізуальні диски на яких містяться відеозаписи з відеореєстратора із службового автомобіля працівників поліції та нагрудних камер поліцейських встановлено наступне. Так, 28.09.2025 о 23 год 43 хв транспортний засіб «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням останнім вимог Правил дорожнього руху (керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком). Надалі при перевірці документів працівники поліції повідомили, що згідно бази ОСОБА_1 перебуває в розшуку ТЦК за порушення правил військового обліку, а саме ст. 210 КУпАП, і запропонували йому проїхати з ними до ТЦК. При цьому працівник поліції зазначив, що згідно процедури, у разі, якщо ОСОБА_1 не хоче добровільно проїхати, він повинен його затримати та доставити до ТЦК. Також 29.09.2025 о 00 год 00 хв вказав, що «зараз є представники третьої штурмової бригади, які займаються мобілізацією і якщо вони приїдуть сюди на місце, то буде зовсім інша ситуація та бесіда, у них зовсім інші методи, вони не питають, не думають та не чекають». В подальшому на запитання поліцейського чи проїде ОСОБА_1 добровільно в ТЦК, останній відповів, що проїде, однак своїм автомобілем, на що працівник поліції спочатку вказав, що відповідно до процедури він не може так, вказавши, щоб останній глушив машину та присідав у їхній автомобіль, однак надалі погодився, щоб ОСОБА_1 їхав своїм автомобілем за ними.

При подальшому дослідженні відеофайлу вбачається, що працівники поліції супроводжують транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 до ТЦК, що по вул. Тролейбусна. Так, о 00 год 11 хв, під`їхавши до ТЦК, працівник поліції підходить до автомобіля ОСОБА_1 та каже йому виходити з автомобіля, на що останній повідомляє, що спілкується із своїм адвокатом та нікуди йти не буде. На запитання ОСОБА_1 чи його затримано чи він може їхати, працівник поліції відповів, щоб він залишався на місці пару хвилин, зараз підійдуть і скажуть, що робити, а також що він не може здійснювати рух, оскільки в нього не працює підсвітка номерного знаку.

Надалі з відеозаписів вбачається, що о 00 год 15 хв ОСОБА_1 поїхав з вищезазначеного місця та здійснюючи рух автомобілем не виконував вимогу про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснював шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору з увімкненням спеціального звукового сигналу. Надалі о 00 год 21 хв ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції шляхом переслідування та блокування. При цьому на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 не виходив із свого автомобіля та розмовляючи по телефону з адвокатом продовжував спілкування з працівниками поліції. О 00 год 35 хв працівник поліції вказав «ходіть ми вас затримаємо і доставимо в ТЦК, оскільки є примусова доставка, звернення в поліцію». В подальшому працівник поліції вказує, що поведінка ОСОБА_1 неадекватна та запитує чи він щось вживав сьогодні, оскільки в нього бліде лице, на що ОСОБА_1 відповідає, що нічого не вживав. Надалі відбувається розгляд справи за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та працівником поліції прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляду штрафу в розмірі 1190 гривень. В подальшому працівник поліції о 00 год 44 хв стверджує, що вбачає в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, порушення мови, а також поведінка, яка не відповідає обстановці. Після чого працівник поліції відходить до свого автомобіля, зазначаючи, щоб ОСОБА_1 очікував, оскільки буде винесена постанова та йому принесуть копію. Надалі із роздрукованою постановою працівник поліції повертається до автомобіля ОСОБА_1 та просить опустити нижче вікно автомобіля, на що ОСОБА_1 зазначає, що «боїться їх». Працівник поліції ознайомлює з вказаною постановою та ОСОБА_1 розписується у ній. Після чого працівник поліції вказавши, що оскільки на місці зупинки були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, пропонує ОСОБА_1 добровільно проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я, що за адресою: вул. Тролейбусна 14, для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що останній, спілкуючись по телефону з адвокатом, вказує, що боїться їхати з працівниками поліції, оскільки може бути доставлений до ТЦК, що неподалік від лікарні за адресою, та відмовляється їхати з працівниками поліції. Крім того, в ході розмови ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що жодних ознак у нього ніяких немає, він нічого не вживає. Однак працівником поліції на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з досліджених судом відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_1 та тривалої розмови з останнім, поліцейськими не було повідомлено про наявність підозри щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, а також не зазначено про наявність у нього ознак, які б надавали підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Разом з тим, поліцейський наполягав на тому, що водієві необхідно проїхати з працівниками поліції до ТЦК, у зв`язку з перебуванням у розшуку. Тільки після переслідування та висловленого ОСОБА_1 небажанням бути доставленим до центру комплектування та соціальної підтримки, близько однієї години після зупинки транспортного засобу, під його керуванням, працівник поліції повідомив, що у останнього вбачає ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, порушення мови, а також поведінка, яка не відповідає обстановці та запропонував пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР.

Суд звертає увагу, що вищенаведені обставини, які зафіксовані на відеозаписі із камер реєстраторів поліцейських та службового автомобіля і описані в постанові з приводу зупинки транспортного засобу, повідомлення про перебування ОСОБА_1 у розшуку та необхідності проїхати в найближче ТЦК, а в подальшому і необґрунтовано проведеного огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння із суб`єктивно встановленими поліцейським ознаками наркотичного сп`яніння, які не підтвердилися, свідчать про переслідування зовсім іншої мети, ніж забезпечення безпеки дорожнього руху і припинення адміністративного правопорушення, а були спрямовані на безпідставне оформлення адміністративних матеріалів за нібито вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП без законодавчо підтверджуючих про це доказів.

Згідно з усталеною судовою практикою, описані в п. 4 розділу І Інструкції, ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному конкретному випадку.

З долучених відеозаписів не вбачається, яким чином встановлювалися у водія ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього, враховуючи й те, що ОСОБА_1 навіть не виходив з машини.

Разом з тим, суд зазначає, що з долучених до матеріалів справи та оглянутих у судовому засіданні відеозаписах не вбачається зафіксованого факту наявності візуальних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , вони лише на камеру озвучені працівником патрульної поліції. Крім того, суд звертає увагу на те, що поведінка ОСОБА_1 не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього ознак наркотичного сп`яніння: він поводив себе спокійно, його рухи ніяким чином не були жвавими чи навпаки сповільненими, а повністю відповідали обстановці, почервоніння шкіри обличчя не вбачалось, оскільки колір його обличчя був повністю природній. Відтак, зважаючи на викладені обставини, суд ставить під сумнів законність вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також в ході судового розгляду та під час ознайомлення із долученими відеоаписами встановлено, що причиною відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння у встановленому законом порядку були постійні незаконні дії працівників поліції в бік того, щоб будь-яким чином доставити ОСОБА_1 до ТЦК.

Таким чином, при огляді відеозапису суд вважає, що твердження поліцейського слід оцінити критично, оскільки лише при одній розмові водія та його емоційної поведінки з високим рівнем емоційної напруги по обставинах події і його суб`єктивного ставлення до причини зупинки та подальшого розвитку події, а саме переслідуванням та небажанням бути доставленим до центру комплектування та соціальної підтримки, не можливо віднести «поведінку водія як такої, що не відповідає обстановці» до ознак можливого перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, що змусило поліцейського вимагати від водія проходження такого огляду.

Тобто, інспектором поліції передчасно, без встановлення ознак наркотичного сп`яніння у водія та без законної на те підстави, поставлено вимогу водію пройти такий огляд.

Крім вищевикладеного, судом досліджені докази, які долучені захисником до матеріалів справи, а саме:

- довідку про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет на вживання психоактивних речовин № 1071, видану 29.09.2025 КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР , згідно з якої психіатричні у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин протипоказання для виконання роботи в медичних закладах, відсутні;

- результати лабораторних досліджень на замовлення ОСОБА_1 № 34086 від 29.09.2025, відповідно до яких результат комбінованого тесту на наркотики «негативний».

Вказані результати оглядів та лабораторних досліджень судом беруться до уваги як належні і допустимі докази, так як проводилися уповноваженими особами закладу охорони здоров`я, які несуть відповідальність за правдивість даних, які у них вказуються та сумнівів у їх достовірності не виникає.

Згідно з ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, направлення водія, який керує транспортним засобом на огляд для визначення стану сп`яніння і вимога поліцейського пройти такий огляд в медичному закладі повинна бути правомірна, належно обґрунтована, ґрунтуватися на встановлених та підтверджених наявних ознаках такого сп`яніння водія, як це передбачено вимогами Інструкції, не формальною, що буде служити правовою підставою, визначеною нормами законодавства, для виникнення у водія, в якого наявні ознаки наркотичного сп`яніння обов`язку пройти огляд на визначення стану такого сп`яніння, а для поліцейського вимога про необхідність проходження таким водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння, чого в даному випадку поліцейським не дотримано і не зроблено.

Відтак суд критично оцінює наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2025, оскільки суд, оглянувши матеріали долучені до протоколу, не знайшов підтвердження, що ОСОБА_1 будь-яким чином ознайомлювався з вказаним направленням. Дана обставина свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння і недотримання вказаної процедури, що є суттєвим порушенням.

За таких обставин, враховуючи докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що факт наявності у водія ОСОБА_1 ознак стану наркотичного сп`яніння, зазначених поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467938 від 29.09.2025, належними та допустимими доказами не підтверджено і спростовується доводами захисника та матеріалами справи.

Суд звертає увагу, що Закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст. 130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого сп`яніння.

При цьому сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, відсутні докази відсторонення водія від керування транспортним засобом, передачі транспортного засобу іншій уповноваженій особі. Зокрема, в матеріалах справи відсутні розписки ОСОБА_1 чи іншої особи про відсторонення ОСОБА_1 від керування зазначеним автомобілем.

Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців диспозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, які дають об`єктивні підстави для сумніву на предмет встановлення наявності у водія ОСОБА_1 ознак будь-якого сп`яніння, законності вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас вивчивши матеріали справи, суд вважає, що фактичні дані, що містяться у протоколі серії ЕПР1 № 467942 від 29.09.2025 та оглянутих відеозаписах, долучених до матеріалів справи, дають підстави стверджувати, що водій ОСОБА_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, порушивши п.п. 2.4, п. «б» п.8.9(б) Правил дорожнього руху, а відтак в діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно з п. 8.9(б) Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

За даних обставин, сукупність досліджених доказів є переконливою, спростовує заперечення сторони захисту та в повній мірі свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні стягнення, суд, враховує санкцію статті, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також, буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень в майбутньому і необхідним для досягнення мети адміністративного стягнення.

Також відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн (сто п`ятдесят три гривні 00 копійок), який стягнути в дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 306,00 грн (триста шість гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька