Провадження № 3/537/1735/2025
Справа № 537/5204/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі головуючої судді Мурашової Наталі Валентинівни, за участі секретаря Дьяченко В.Ю., особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Охмака В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності:

- 27.06.2025 року постановою інспектора БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП серії ЕНА №5085220 за ч.4 ст.126 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.,

- 01.05.2025 року постановою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області №183/3921/25 за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

у с т а н о в и в:

14 серпня 2025 року о 20 год. 59 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Остапа Вишні, буд.12, ОСОБА_1 , після вчинення порушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, повторно протягом року передав керування транспортним засобом ВАЗ 210700-20, д.н.з. НОМЕР_2 , особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

01 жовтня 2025 року від захисника адвоката Охмака В.І. надійшло письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заперечення зазначив, що 14 серпня 2025 року поліцейським Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП за те, що він нібито передав керування транспортним засобом особі, яка не мала права керування таким транспортним засобом. Проте у працівників патрульної поліції не було підстав на складання даного протоколу, оскільки вказаний ним факт не доведено належними та допустимими доказами. З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, не вбачається факт керування саме особою, яка не мала права керувати, транспортним засобом, ОСОБА_2 . Коли поліцейські підійшли до автомобіля о 20:57 год., то ОСОБА_2 стояв поряд з автомобілем, а потім о 20:58 год. хоча і сидів в автомобілі на водійському сидінні за кермом, однак двигун не працював. Працівники поліції не встановили власника автомобіля, не встановили особу, яка керувала транспортним засобом, не довели, що саме ОСОБА_1 передавав право керування особі, яка не мала права керування транспортним засобом, ОСОБА_2 .

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, за яке притягається до відповідальності. ОСОБА_1 пояснив, що одружений з ОСОБА_3 , мають 5 спільних дітей, зокрема неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їх сім`ї належить автомобіль ВАЗ 210700-20, д.н.з. НОМЕР_2 , «придбаний» на спільні кошти подружжя по техпаспорту. ОСОБА_1 керує цим транспортним засобом. Жінка не вміє керувати транспортним засобом. Але ОСОБА_1 навчив керувати транспортним засобом свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У серпні 2025 року ОСОБА_1 пішов в магазин, де зустрів друзів, з якими вживав пиво (загалом вжив 2 склянки пива по 0,5 л, тому розумів дії свої та оточуючих). Про це дізналася жінка ОСОБА_3 . Щоб припинити вживання ним з друзями алкогольних напоїв, вона вирішила його забрати з магазину. Для цього ОСОБА_3 дозволила їх сину ОСОБА_2 керувати транспортним засобом ВАЗ 210700-20, д.н.з. НОМЕР_2 , щоб забрати його з магазину від друзів, з якими він вживав пиво. Таким чином ОСОБА_5 , керуючи автомобілем з дозволу матері, привіз її до магазину, щоб звідти забрати батька та повернути додому. ОСОБА_1 , побачивши, що за ним приїхала дружина ОСОБА_3 на їх автомобілі під керуванням неповнолітнього сина ОСОБА_4 , став лаяти свою дружину, забороняв сину керувати автомобілем, щоб везти їх додому. Проте ОСОБА_3 теж сварила його за вживання алкогольних напоїв з друзями, змусила його їхати до дому на транспортному засобі під керуванням їх сина ОСОБА_4 , оскільки сама ОСОБА_3 не вміє керувати транспортним засобом, а ОСОБА_1 тільки вжив алкогольні напої (пиво), тому теж не міг керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 не передавав сину керування транспортним засобом, але нічого не міг вдіяти з дружиною, оскільки сину дозволила керувати транспортним засобом його дружина ОСОБА_3 . Таким чином їх неповнолітній син ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, повіз їх додому, при цьому ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_3 сиділа на задньому пасажирському сидінні. По дорозі до дому, їх зупинили працівники поліції, які встановили, що їх транспортним засобом керував неповнолітній ОСОБА_5 , який не має відповідного права керування транспортним засобом. Його дружина ОСОБА_3 повідомила працівникам поліції, що саме вона передала керування транспортним засобом неповнолітній дитині. Проте працівники поліції склали протоколи щодо дружини ОСОБА_3 за те, що їх неповнолітній син ОСОБА_5 (14 років) вчинив протиправне діяння, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, а саме керував транспортним засобом, не маючи відповідного права, а також щодо ОСОБА_1 за повторне протягом року вчинення правопорушення, а саме передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, сину ОСОБА_6 .

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Охмак В.І. в судовому засіданні зазначав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він не передавав своєму неповнолітньому сину ОСОБА_2 керування транспортним засобом, за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП установлена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).

Отже об`єктом вказаного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (див. Правила дорожнього руху).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах, зокрема як за ч.2-ч.4 ст.126 КУпАП: 1) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, 2) керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, 3) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Всі склади формальні.

Кваліфікованим видом правопорушення є вчинення його з ознакою повторно, коли протягом року особа, будучі визнаною винуватою за одне з правопорушень, передбачених ч.2 -ч.4 ст.126 КУпАП, із накладенням стягнення, вчиняє нове порушення, передбачене частинами другою - четвертою цієї статті. Тоді дії особи кваліфікуються за ч.5 ст.126 КУпАП.

Суб`єкт адміністративного проступку загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У ст. 10 КУпАП, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У формальних складах правопорушення, які не передбачають як необхідну ознаку настання певних суспільно небезпечних наслідків, змістом прямого умислу є усвідомлення винним суспільно небезпечного характеру своєї дії (бездіяльності) і бажання їх вчинення. У таких правопорушеннях не потрібно визначати психічне ставлення суб`єкта до наслідків, оскільки тут вони переносяться на саме діяння, вчинення якого є моментом закінчення правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №423334, складеному 14 серпня 2025 року поліцейським взводу 2 роти 1 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Горбаковим В.В. підтверджується наступними доказами.

Відеозаписом з камер поліції, де зафіксовано, як 14 серпня 2025 року о 20 год. 57 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Остапа Вишні, буд.12, рухався транспортний засобом ВАЗ 210700-20, д.н.з. НОМЕР_2 , який о 20:58 год. зупинився на вимогу працівників поліції. При цьому зафіксовано, що о 20:58 год. одразу після зупинення за кермом автомобіля сидів неповнолітній ОСОБА_4 , на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_1 , на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_3 . Працівники поліції представляються, просять пред`явити документи Волошина Саміра, який сидів за кермом, але ОСОБА_1 відповідає, що у ОСОБА_4 немає документів, окрім паспорту, дитині 14 років. Працівники поліції, повідомляють причину зупинки, що по Базі даних цим транспортним засобом керував особа, який був позбавлений права керування, й особисто сам поліцейський складав такі документи щодо ОСОБА_1 . На питання працівників поліції, ОСОБА_1 вимагає назвати причину зупинки, вважає, що раніше його неодноразово притягали до адміністративної відповідальності, але на цей раз він нічого не порушував, бо не керував транспортним засобом, сидів на передньому пасажирському сидінні, а дитина була за кермом. О 21:01 ОСОБА_1 повідомляє, що зараз зателефонує адвокату, в подальшому так і робить. Після чого працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а саме передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також щодо ОСОБА_3 за ч.3 ст.184 КУпАП за вчинення її неповнолітнім сином ОСОБА_7 , віком чотирнадцять років, правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч.2 ст.126 КУпАП).

Отже на відеозапису з камер поліції зафіксовано заперечення ОСОБА_1 проти дій працівників поліції під час його зупинки, з яких вбачається, що він обізнаний як раніше був позбавлений права керування транспортним засобом, вже притягався до відповідальності за керування транспортним засобом, будучі позбавленим такого права, щоб більше не притягатися до відповідальності не керував самостійно транспортним засобом, а при ньому керував транспортним засобом його 14-річний син ОСОБА_5 .

Працівники поліції провели відеозйомку вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його оформлення з дотриманням положень ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за №28/32999. Матеріали відеозапису з камер долучені до протоколів про адміністративне правопорушення.

Показаннями самого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що в серпні 2025 року близько 21 год. неповнолітній ОСОБА_5 , 10.03.2011 року, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить їх сім`ї, в присутності батька ОСОБА_1 , що раніше навчив його керувати цим автомобілем, а в цей раз сидів на передньому пасажирському сидінні, а також в присутності матері, яка не вміє керувати, в цей раз сиділа на задньому пасажирському сидінні.

З показань ОСОБА_1 вбачається, що він усвідомлював, що за обставин, наведених у протоколі, автомобілем керує його неповнолітній син ОСОБА_5 , який не має права керувати транспортним засобом, оскільки на момент події йому було лише 14 років.

Суд критично відноситься к доводам ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_3 та їх сина ОСОБА_4 про те, що за обставин, наведених у протоколі, ОСОБА_1 не передавав керування своїм транспортним засобом своєму неповнолітньому сину ОСОБА_2 , який не має права керування транспортним засобом, оскільки вважає їх не правдивими, а обраним способом захисту для ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення. Так, сам ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 визнали, що транспортний засіб ВАЗ2107, д.н.з. НОМЕР_3 , належить їх сім`ї, їм керує ОСОБА_1 , який навчив свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 керувати цим автомобілем. Всі учасники визнавали, що на момент події ОСОБА_1 перебував у свідомості, тобто усвідомлював свої дії та міг керувати ними. Очевидно, що батько ОСОБА_1 знав про відсутність права керування транспортним засобом у його 14-ти річного сина ОСОБА_4 . На момент зупинки працівниками поліції автомобіля, яким керував неповнолітній ОСОБА_5 , поряд з ним на передньому пасажирському сидінні сидів саме його батько ОСОБА_1 , що суд оцінює як підтвердження факту, що і в цей час ОСОБА_1 вчив /радив/ допомагав своєму неповнолітньому сину ОСОБА_2 як керувати транспортним засобом в обстановці, що складається на дорозі під час руху, а не заборонив неповнолітній дитині керувати транспортним засобом, хоча міг це зробити, й для повернення до дому скористатись послугами «тверезого водія» чи просто викликати таксі. Й також на факт усвідомлення дитиною, що саме батько дозволив йому керувати транспортним засобом вказує, що під час допиту неповнолітній ОСОБА_5 спочатку повідомив суду, що автомобіль ВАЗ2107, д.н.з. НОМЕР_3 , належить його батькові, хоча потім виправився та повідомив, що автомобіль належить їх сім`ї, але мама їм не керує, бо не вміє, тобто очевидно, що дитина вважав автомобіль належним батьку, який їм фактично і керує, але з метою уникнення батьком відповідальності, виправився та висловив заздалегідь обумовлену позицію, що автомобіль належить їх сім`ї, але мати не вміє ним керувати. Наведені факти суд оцінює як доказ, що саме ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дії чи бездіяльності, бажаючи їх вчинення, передав керування належним йому на праві користування транспортним засобом неповнолітньому ОСОБА_2 , який не має права керувати транспортним засобом за обставин, наведених у протоколі.

Наявність кваліфікуючої ознаки в діях ОСОБА_1 повторність підтверджена постановою інспектора поліції БПП у м. Кременчуці ЕНА №5085220 від 27.06.2025 року, за якою останнього визнано винуватим за ч.4 ст.126 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., по факту керування транспортним засобом особою, що позбавлена права керування транспортним засобом постановою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області №183/3921/25 від 01.05.2025.

Згідно з довідкою ст. інспектора відділення адмінпрактикою БПП в м. Кременчуці від 15.08.2025 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія з категорією «В» 15.10.2013 року. (підлягають вилученню). Відповідно до Бази даних МВС України, транспортний засіб ВАЗ 21700-20, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 .

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у повторному протягом року вчиненні порушення, передбаченого ч.2, ч.4 ст.126 КУпАП, а саме передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33, ст.28, ст.30 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу правопорушника.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 мінімального стягнення в межах санкції закону за вчинене ним правопорушення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки таке право йому надавалося раніше при видачі посвідчення водія, але без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки він йому не належить на праві власності.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, 33, 28, 30, 126, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_1 стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 81600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Стягувач: держава.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300, рахунок отримувача № UA0016001, Код отримувача за ЄДРПОУ : 37959255, Банк отримувача : Казначейство України (ЕАП).

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору). При заповненні платіжного документа у графі "Код платника" платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 .

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту винесення постанови. Учасник справи, якому постанова не була вручена у день її винесення, може подати клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому постанови.

Повний текст постанови складений 30.10.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.