Провадження № 3/947/3986/25
ПОСТАНОВА

04.11.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ЕПР1 №397832 від 21.07.2025, складений інспектором УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції Яровим В.А. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 21.07.2024, приблизно о 01:48, керував транспортним засобом електросамокат, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України».

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заявив клопотання про закриття провадження по справі, навівши певні мотиви. Згідно ст.268 КпАП України явка особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення у вказаній категорії справ, не є обов`язковою, а тому протокол розглянуто без його участі.

Згідно ст.278 КпАП України під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи тощо.

Відповідно до ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом був досліджений наявний в матеріалах справи CD-диск з відеозаписом певних подій, долучений працівником поліції до протоколу. Разом з тим, вказаний відеозапис не відтворюється.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення, можливо, невірно зазначений рік вчинення правопорушення (описка).

Вказані відомості мають суттєве значення для встановлення істини по справі.

Суд не в праві самостійно здійснювати збір доказів, із власної ініціативи викликали і допитували свідків, та фактично перебирати на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення, оскільки такими діями порушує пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, що зазначено в рішеннях ЄСПЛ (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №14 від 23 грудня 2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі ПВСУ №14 від 23 грудня 2005 року) визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

На підставі викладеного, враховуючи рекомендації Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд вважає за необхідне матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 278, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, щодо ОСОБА_1 направити до УПП в Одеській області ДПП НП України для належного оформлення.

Під час доопрацювання матеріалів необхідно долучити до матеріалів справи необхідні докази, яких достатньо для доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також необхідно вірно зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення рік перебігу подій.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її оголошення.

Суддя Борщов І. О.