Справа № 495/7248/25
№ провадження 3/495/2376/2025
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 жовтня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Тюпа Є.С.

особисто особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника ОСОБА_1 адвоката Тузлукової І.П.

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, що надійшли від відділу Прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олександрівка Татарбунарського району, Одеської області, громадянина України, освіта середня, військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 172-15 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З протоколу ПдРУ № 380507 від 11.09.2025 вбачається, що 10.09.2025 о 18 год 10 хв під час несення служби на контрольному пості МТНС «Маяки» в межах Білгород-Дністровського району, ОСОБА_1 недбало поставився до військової служби, а саме не здійснив перевірку документів, передбачених наказом по НОМЕР_1 прикордонному загону від 11.04.2022 № 447 у особи, яка слідувала на транспортному засобі: р/н НОМЕР_2 та безпідставно надав дозвіл на проїзд ділянкою дороги Одеса-Рені особі, яка відповідно до Єдиного державного реєстру призовників перебуває у розшуку, унаслідок чого особа, яка слідувала у вказаному транспортному засобі, здійснила незаконний перетин ДК на ділянці автодороги Одеса-Рені.

25.09.2025 до суду від захисника ОСОБА_2 , адвоката Тузлукової І.П., надійшло клопотання про закриття провадження по справі, у якому остання звертає увагу суду, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 380507 від 11.09.2025 року складений з численними порушеннями, не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не може бути належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 10.09.2025 року щодо надання дозволу на проїзд транзитною ділянкою автодороги «ОДЕСА-РЕНІ» транспортному засобу: реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому перебував громадянин України, який мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ (мав інвалідність і дані про відстрочку були перевірені під час надання дозволу в застосунку «Резерв +», що може бути підтверджено відеозаписом з службової боді-камери ОСОБА_3 ) були законними, такими, що відповідали діючому законодавству та повністю узгоджуються з положеннями Наказу НОМЕР_1 Прикордонного загону ДПСУ №447- АГ від 11.04.2022.

Відповідно до п.5 Наказу НОМЕР_1 Прикордонного загону ДПСУ №447- АГ від 11.04.2022 року, встановлено: Заборонити в`їзд (вхід) на ділянку автомобільної дороги ОДЕСА-РЕНІ на 48+600 та 60+300 км: особам в пішому порядку; особам громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за винятком тих, що мають законні підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску; особам, які перевозять громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають законних підстав для виїзду за кордон в пунктах пропуску.

Відповідно до п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25 серпня 2010 року №724) зі змінами та доповненнями, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - документи, що підтверджують інвалідність).

Таким чином, оскільки громадянин України, який слідував на транспортному засобі марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 мав підтверджену інвалідність, надав на перевірку ОСОБА_3 паспорт громадянина України та застосунок «Резерв+», в якому було достеменно перевірено актуальність даних та наявність підстав для відстрочки на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ на зазначеного громадянина України взагалі не поширюються додаткові тимчасові режимні обмеження.

Одночасно зазначає, що ОСОБА_3 було здійснено перевірку у повному обсязі як самого громадянина України, який слідував з його слів до м. Ізмаїл на роботу та мав передбачені чинним законодавством підстави для проїзду транзитною ділянкою автомобільної дороги ОДЕСА-РЕНІ на 48+600 та 60+300 км, так і самого транспортного засобу марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 не має доступу до Єдиного державного реєстру призовників, тому об`єктивно не міг перевірити дані з даного реєстру, та до матеріалів справи взагалі не додано відомостей з даного реєстру, які би свідчили що громадянин України, дозвіл на проїзд транзитною ділянкою якому було надано ОСОБА_3 , дійсно перебуває у розшуку.

Також в порушення вимог ст. 251 КУпАП, до протоколу взагалі не додано відеозапису з камер відеоспостереження, які знаходяться на контрольному посту під умовною назвою «Маяки», та відеозапису з службової боді-камери ОСОБА_3 , з яких би вбачалось, що останній не здійснив належну перевірку транспортного засобу марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , взагалі не зазначено анкетних даних громадянина України, дозвіл на проїзд якому начебто надав ОСОБА_3 , не додано пояснень самого громадянина України та не надано підтверджень, що він взагалі незаконно перетнув Державний кордон України, відповідного висновку службового розслідування, інших належних та допустимих доказів які б були досліджені уповноваженою особою або органом, який складав зазначений вище адміністративний протокол та які б свідчили про начебто вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 172-15 КУпАП, суб`єктом адміністративного правопорушення, визначеного ст. 172-15 КУпАП є військова службова особа.

Згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційнорозпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

У матеріалах справи відсутні належні докази того, що посада інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », майстер-сержанта, пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, чи ОСОБА_3 виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Звертає увагу суду, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 взагалі є військовослужбовцем НОМЕР_3 прикордонного загону, а не НОМЕР_1 прикордонного загону, та він обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а не в ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) та в матеріалах справи відсутні докази, що останній має організаційно-розпорядчі обов`язки в прикордонному наряді «Контрольний пост» на місці несення служби під умовною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які нормативні акти на підтвердження повноважень ОСОБА_3 , відсутні накази та посадові інструкції, які б регулювали дії ОСОБА_3 .

У матеріалах справи взагалі відсутня посадова (службова) інструкція прикордонного наряду «Контрольний пост», тому відсутня чітка інформація про обов`язки ОСОБА_3 щодо пропуску через транзитну ділянку.

Наголошуємо, що ст. 175-15, яка відповідно до зазначеного вище адміністративного протоколу інкримінується ОСОБА_3 взагалі відсутня в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Норми КУпАП не дають право суду виправляти описки або арифметичні помилки в протоколі про адміністративне правопорушення, як це передбачено при розгляді цивільних, кримінальних, адміністративних, господарських справ.

У порушення вимог ст. 251 КУпАП, уповноваженою службовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №380507 від 11.09.2025 року, до зазначеного вище адміністративного протоколу долучено лише копію службового посвідчення ОСОБА_3 , письмові пояснення останнього (в яких він зазначив, що в період щ 09:00 10.09.2025 по 11.09.2025 ніс службу в п/ н «КрП» на МТНМ «Маяки».

З 18:10 10.09.2025 по 18:12 10.09.2025 здійснив оформлення транспортного засобу марки «ЗАЗ», попередньо перевірив військово-облікові документи на наявність підстав для проїзду через транзитну ділянку. В даного громадянина була відстрочка відповідно п.2 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п.1 ст. 2-1 ПКМУ №57 особа мала підстави для виїзду за кордон, а отже не було порушено ст. 5 Наказу №447- АГ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 »), пояснення начальника 3 групи ІПС лейтенанта ОСОБА_4 (який є службовою особою, а отже зацікавлений в притягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, тому лише дані пояснення не можуть бути взяті судом до уваги як належний та допустимий доказ вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення).

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП (протокол серії ПдРУ №380507) до матеріалів справи, усупереч вимог ст. 251 КУпАП, уповноваженою службовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не долучено.

Також звертає увагу, що матеріали справи не містять висновку службового розслідування за фактом начебто недбалого ставлення до військової служби майстер-сержанта ОСОБА_3 , проведення якого є обов`язковим відповідно до п.4 Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженого Наказом МВС України 08.11.2021 року №815 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2022 року за №39/37375 (наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків), посадової (службової) інструкції прикордонного наряду «Контрольний пост», відеозапису з камер відеоспостереження, які знаходяться на контрольному посту під умовною назвою «Маяки», з яких би вбачалось, що саме ОСОБА_3 здійснив пропуск зазначеного в протоколі громадянина України (анкетні дані якого навіть не зазначені), та взагалі що останній незаконно перетнув Державний кордон України, не додано пояснень службових осіб Республіки Молдова, які би підтвердили взагалі факт незаконного перетину Державного кордону цим громадянином або пояснення самого громадянина.

У судовому засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник наполягали на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, недбале ставлення військової службової особи до військової служби -

тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Діяння, передбаченечастиною першоюцієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, -

тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Крім того, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби), то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

17 березня 2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено провести часткову мобілізацію, тобто ще з 2014 року в Україні розпочав діяти особливий період. Із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно ч. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ч. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби).

Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`активну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Відповідно до п.5 Наказу НОМЕР_1 Прикордонного загону ДПСУ №447- АГ від 11.04.2022 року, встановлено: Заборонити в`їзд (вхід) на ділянку автомобільної дороги ОДЕСА-РЕНІ на 48+600 та 60+300 км: особам в пішому порядку; особам громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за винятком тих, що мають законні підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску; особам, які перевозять громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають законних підстав для виїзду за кордон в пунктах пропуску.

Відповідно до п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25 серпня 2010 року № 724) зі змінами та доповненнями, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З аналізу статті 252 КУпАП вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Суд погоджується з доводами захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо відсутності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

По-перше, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 не здійснив належну перевірку транспортного засобу марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які саме дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_3 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав.

По-друге, протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 380507 від 11.09.2025 складено за ч. 2 ст. 175-15 КУпАП, тоді як вказана стаття відсутня у Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно із положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та у будь-який спосіб конкретизувати пред?явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що у зв`язку з недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, провадження по справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-15 ч. 2, п.1 ч.1 ст. 247, 221, 268, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 495/7248/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу інкримінованого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2025 року.

Суддя: