Залишити елСправа №639/7882/25
Провадження № 3/639/1992/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Васильєва Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2025 року о 17-57 год. в м. Харкові по Карачівському Шосе, 101, ОСОБА_1 керував електросамокатом Kugo Kirin C1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки вищевказане правопорушення ОСОБА_1 допустив вдруге протягом року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснив суду, що дійсно 13.10.2025 року приблизно о 18-00 год. його зупинили співробітники поліції за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 10. Після встановлення його особи, поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Він погоджувався пройти такий огляд, однак не міг залишити транспортний засіб без стороннього догляду,про що повідомляв поліцейських. Вважав, що поліцейські діяли упереджено по відношенню до нього та безпідставно склали протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне судове рішення.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами пункту 12 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі за текстом Інструкція) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №482364 від 13.10.2025 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 13.10.2025 року о 18:10 год. ОСОБА_1 направлявся для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», однак від проходження медичного огляду він відмовився;

- постановою Новобаварського районного суду м. Харкова від 14.05.2025 по справі № 639/1656/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

- відеозаписом з місця події від 13.10.2025 року, відповідно до якого встановлено, що 13.10.2025 року приблизно о 18-00 год. ОСОБА_1 зупинили співробітники поліції за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 101 км. Під час спілкування співробітник патрульної поліції встановив особу ОСОБА_1 , після чого запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у КНП ХОР ОКНЛ, оскільки у останнього були виявленні явні ознаки наркотичного сп`яніння. Після тривалих суперечок із співробітниками патрульної поліції з приводу залишення транспортного засобу на місці зупинки, ОСОБА_1 фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку. Також, ОСОБА_1 було роз`яснено, його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а також той факт, що в разі його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, він порушить вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 та визнання його винуватості, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Так, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення: електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Також у зазначеному Законі наведено визначення: низько-швидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, за змістом наведених норм законодавства України електоскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка цим Законом офіційно визнаються транспортними засобами.

Таким чином, законодавець встановлює, що для керування двоколісними транспортними засобами, які приводяться в рух електродвигунами та призначені для перевезення людей і (або) вантажів, водій мусить мати відповідну категорію, яка дозволяє йому керувати такими транспортними засобами, оскільки такі транспортні засоби визначені правилами дорожнього руху, як «мопед».

Згідно з ч.ч. 1, 2 п. 1 ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

П. 5 ч. 2 ст. 16 вищезазначеного закону визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Із вищезазначеного виходить, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, є водієм транспортного засобу (електросамокату Kugo Kirin C1) та відповідає за порушення норм ПДР України та КУпАП на загальних підставах.

Доводи ОСОБА_1 про упередженість, а також незаконність дій співробітників поліції під оформлення даного адміністративного матеріалу, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані пояснення спростовуються відеозаписами з місця подій від 13.10.2025 року, з яких вбачається, що співробітниками патрульної поліції було дотримано вимоги Інструкції та КУпАП під час проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Будь-яких зауважень чи клопотань з цього приводу ОСОБА_1 не заявляв.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо безпідставного складання протоколу про адміністративного правопорушення, оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме до керівництва патрульної поліції з метою ініціювання службової перевірки, або в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи - не містять, а отже суб`єктивні твердження ОСОБА_1 з цього приводу є необґрунтованими.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції у суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані в письмових доказах, долучених до матеріалів справи.

Той факт, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, так як він не міг залишити транспортний засіб без стороннього догляду жодним чином не свідчить про відсутність в його діях порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки ОСОБА_1 після зупинки електросамокату працівниками поліції міг передати право керування зазначеним транспортним засобом іншій особі для того, щоб звернутись до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Жодних вагомих причин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, тобто ставили суб`єктивний фактор над суспільним, матеріали справи не містять, не надано їх було й під час судового розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення.

Враховуючи наведене, дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинене особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Довідкою інспектора УПП в Харківській області ДПП підтверджується, що ОСОБА_1 , згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» не отримував посвідчення водія.

Суд враховує, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, зокрема попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету адміністративного стягнення.

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винного, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Разом з цим, додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу судом не може бути застосоване, оскільки ОСОБА_1 не є власником електросамокату Kugo Kirin C1.

Окрім цього, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2025 року, що становить 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 130 ч.2, 251, 268, 279, 283, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяця.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Васильєва