П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Натальної А.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника групи запобігання і профілактики кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 , майора,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу №18 про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, а саме: начальником групи запобігання і профілактики кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 08.08.2025 до 14.08.2025 діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, визначених ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, недбало поставився до виконання своїх обов`язків, передбачених ст. ст. 7, 8 Закону №3099, в результаті власної неуважності та безвідповідальності не приділив уваги достеменно відомій йому станом на 14.08.2025 інформації про наявність кримінального провадження №0001811 від 08.08.2025, зареєстрованого за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , у якому триває досудове розслідування та жодній особі не було повідомлено про підозру, не врахував та не надав оцінку положенням ст. ст. 7, 9, 172-19 КУпАП, ч. 2 ст. 414 КК України, склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП відносно розвідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_3 , про те, що останній 08.08.2025, під час дії особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , знаходячись в АДРЕСА_1 , в порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків, передав закріплений за ним автомат 5,45 мм АК-74 № НОМЕР_3 рекруту ОСОБА_4 , який не пройшов базову військову підготовку та не мав навичок поводження зі зброєю, не забезпечив належний контроль та залишив рекрутів без нагляду, що призвело до пострілу з боку ОСОБА_4 в область грудної клітини ОСОБА_2 від чого останній зазнав смертельного поранення. У подальшому, 15.08.2025 майор ОСОБА_1 направив вказаний протокол разом з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення до Херсонського міського суду Херсонської області, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду.

Дії ОСОБА_1 особою уповноваженою на складання протоколу кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Під час судового засідання ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечив проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що після отримання інформації про заподіяння смерті військовослужбовцю іншим військовослужбовцем на виконання вимог Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» відповідний прокурор був повідомлений негайно, тоді як 08.08.2025 слідчим ТУ ДБР були внесені відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, про що йому дійсно було відомо на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки питання наявності або відсутності адміністративного правопорушення вирішує саме суд, то ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-19 КУпАП, який направлено на розгляд до суду.

Також вважає, що протокол відносно нього було складено з порушенням 24 годинного строку, передбаченого ст. 254 КУпАП, що робить останній недопустимим доказом. Крім того на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , а також закриття провадження у справі щодо нього судоми з направленням матеріалів для здійснення досудового розслідування, останньому про підозру так повідомлено і не було.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього містить лише загальні посилання на положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ при визначенні обов`язків військової служби, що у свою чергу є недостатнім для констатації наявності складу об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

На його переконання Херсонський міський суд Херсонської області, направляючи своєю постановою матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 до ТУ ДБР, не визнав дії ОСОБА_1 як посадової особи ВСП, яка склала протокол, протиправними, а сама по собі вказана постанова суду не підтверджує незаконність його дій, оскільки лише спрямовує матеріали до органу досудового розслідування.

Складання ж протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не стало наслідком настання адміністративної відповідальності, оскільки не є вирішенням адміністративної справи по суті, а факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є актом, який підтверджує протиправність дій особи, яка складала такий протокол.

При вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення він виходив з відсутності прямого причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_2 та порушенням правил поводження зі зброєю з боку матроса ОСОБА_3 .

На його переконання протокол щодо нього не містить відомостей у чому саме полягало недбале ставлення до військової служби і які саме службові обов`язки були порушені, що свідчить про не відображення всіх ознак об`єктивної сторони у складеному щодо нього протоколі.

Так вина ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу, обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення №18 від 10.10.2025, який містить відомості щодо обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема інкриміноване неуважне та безвідповідальне ставлення до виконання своїх обов`язків, що мало своїм наслідком безпідставне складання протоколу про адміністративне правопорушення за наявності ознак кримінального правопорушення;

- копією постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2025, відповідно до якої матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, для вирішення питання щодо реєстрації кримінального провадження;

- копією матеріалів про військове адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП відносно ОСОБА_3 , а саме:

* копія протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОДХ №522 від 14.08.2025, складеного відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП по факту порушення правил поводження зі зброєю;

* копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається що 08.08.2025 зареєстровано кримінальне провадження за №0001811 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України;

* витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.02.2015 №34 про призначення на посаду матроса ОСОБА_3 ;

* копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2025 №233 про зарахування до списків особового складу рекрута ОСОБА_2 ;

* копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2025 №233 про зарахування до списків особового складу рекрута ОСОБА_4 ;

* копія письмових пояснень ОСОБА_3 від 12.08.2025;

* копія письмових пояснень ОСОБА_5 від 12.08.2025;

* копія письмових пояснень ОСОБА_4 від 13.08.2025;

* копія військового квитка на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 ;

* копія паспорта на ім`я ОСОБА_3 ;

* заява ОСОБА_3 від 14.08.2025 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у його відсутність;

- витягом з наказу від 24.01.2025 №11, відповідно до якого майора ОСОБА_1 призначено начальником групи запобігання і профілактики кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- функціональними обов`язками начальника групи запобігання і профілактики кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 , що містить підпис ОСОБА_1 від 08.10.2025, до яких серед іншого віднесено і вжиття необхідних заходів по запобіганню і профілактиці кримінальних та інших правопорушень; організація та особисте проведення роботи щодо профілактики кримінальних та інших правопорушень, вжиття у межах компетенції необхідних заходів щодо їх усунення;

- службовою характеристикою від 09.10.2025, складеною на ОСОБА_1 .

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з?ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків. З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі №185/12161/15-к вказав що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

У той же час протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить лише узагальнені посилання на допущені ним порушення, визначені загальними нормами, такими як відповідні Статути, проте не конкретизовано які саме дії (бездіяльність) ОСОБА_1 потягли за собою наслідки у виді уникнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності з огляду на той факт, що жодній особі підозру не оголошено, а також на ту обставину, що встановлені дії ОСОБА_3 не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням істотної шкоди у виді смерті військовослужбовця.

Та обставина, що судом матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 були направлені для вирішення питання щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності жодним чином не може свідчити про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, оскільки останній в силу своїх повноважень наділений дискреційними повноваженнями для фактичного висунення обвинувачення тій чи іншій особі за допущені ним порушення, проте прийняте рішення ОСОБА_1 не є фактом притягнення до того чи іншого виду відповідальності, а є лише попереднім висновком з оцінки певних фактів, тоді як саме суд наділений повноваженнями на притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі і за ст. 172-19 КУпАП і саме суд перевіряє правильність висновків особи, уповноваженої на складання протоколу, що у подальшому у разі хибності таких висновків не може бути передумовою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того суд звертає увагу і на ту обставину, що жодних негативних наслідків так званої недбалості ОСОБА_1 як службової особи уповноваженої на складання протоколу щодо останнього встановлено не було.

Наведені висновки узгоджуються і з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі №?335/6977/22, згідно якої відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом справі про адміністративне правопорушення. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

Також суд не погоджується з висновком особи уповноваженої на складання протоколу щодо ОСОБА_1 і в тій частині, що дії останнього стали передумовою для уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , враховуючи таке.

Принцип non bis in idem закріплений у ст. 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави».

Зміст цієї конвенційної норми відображає традиційний підхід, який зводить застосування принципу non bis in idem до сфери кримінальної юстиції. Однак унаслідок автономного тлумачення терміна «кримінальний» у практиці ЄСПЛ заборона повторного притягнення до суду або покарання поширилася також на інші види проваджень і юридичної відповідальності, що існують в різних країнах (адміністративну, дисциплінарну, фінансову тощо).

Визначальними для правильного розуміння позиції ЄСПЛ щодо принципу non bis in idem є дві справи.

Так, у справі «Сергій Золотухін проти Росії» Велика палата ЄСПЛ виснувала, що, по-перше, для відповіді на питання про те, чи були правопорушення, за які заявника було притягнуто до відповідальності, одними й тими самими (idem), вирішальне значення має не правова кваліфікація за національним правом, а відповідні факти, а по-друге, дія ст. 4 Протоколу №7 до Конвенції поширюється не тільки на право не бути покараним двічі, але й на право не піддаватися двічі переслідуванню та не притягатися двічі до суду.

Розглядаючи справу «А та Б проти Норвегії», Велика палата ЄСПЛ уточнила, що принцип non bis in idem не буде порушений, якщо два провадження (наприклад, адміністративне і кримінальне, податкове і кримінальне тощо) утворюють єдине ціле, а не дублюються (для цього вони повинні бути «досить тісно пов`язані за суттю та в часі»).

Таким чином для обґрунтованості твердження щодо неможливості притягнення ОСОБА_3 у подальшому до кримінальної відповідальності, оскільки вирішено питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо останнього мали б існувати встановлені факти та обставини, як то повідомлення про підозру або обвинувальний акт, які б дублювали обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Сама ж наявність зареєстрованого кримінального провадження по факту смерті, тим більше не відносно конкретної особи не може свідчити про наявність перешкод у разі підтвердження обґрунтованих підстав для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-15, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА