Номер провадження 3/521/6159/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

з секретарем Табарчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали справ, що надійшли з Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси Одеської області, громадянки України, працюючої санітаркою (згідно протоколу), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 463919 від 06.10.2025 року вбачається, що 06.10.2025 року у період часу з 16:00 до 20:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння виражалась нецензурною лайкою в бік своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , агресивно себе поводила, кидалась в бійку, в результаті чого своїми діями вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 співробітниками поліції кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Судом встановлено, що обставини правопорушень, що ставляться особі у провину, відповідають територіальній юрисдикції Хаджибейського районного суду м. Одеси.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , будучи завчасно повідомленою про дату, час та місце судового засідання, що підтверджуються її підписом у відповідній графі протоколу, до суду не прибула. Із заявою чи клопотанням до суду не звертався.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання провадження у ній, яким є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її з дотриманням вимог закону, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних порушень та запобігання таким правопорушенням, тому, враховуючи ігнорування особою судового засідання, суд вважає, що справу необхідно розглянути в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних доказів.

Зазначені висновки повністю узгоджуються з позицією ЄСПЛ, який наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справ, проаналізувавши докази, та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного.

За ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Беручи до уваги відомості, які неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 зазначили у письмових пояснення, що містяться в матеріалах справи, а також відомості, які вона зазначила в заяві №33938 від 06.10.2025 року, суд дійшов до висновку, що 06.10.2025 року дії гр. ОСОБА_1 могли спричинити неповнолітній потерпілій емоційну невпевненість та як наслідок побоювання за свою безпеку.

За встановлених фактичних обставин справи, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в документах, які містяться в матеріалах справи, які були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи, а саме даних, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №463919 від 06.10.2025 року; заяві ОСОБА_2 №33938 від 06.10.2025 року; спільній довідці начальників СВ та СД Відділу поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про відсутність в повідомленні ознак кримінального правопорушення; письмових поясненнях неповнолітньої ОСОБА_2 ; формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 (високий рівень); акті обстеження умов проживання від 06.10.2025 року; акті проведення оцінки рівня безпеки дитини неповнолітньої ОСОБА_2 від 06.10.2025 року (рівень небезпеки оцінено як небезпечний) та ін.матеріалах в своїй сукупності.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли. Документів, про наявність у ОСОБА_1 щодо звільнення сплати судового збору, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9-11, 23, 173-2, 184, 221, 252, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко