Номер провадження3/205/4691/25
Провадження № 3/205/4691/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Федотова В.М., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла з ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не зареєстрований, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2025 року до суду надійшли адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД № 860445 від 17.09.2025 року встановлено, що 17.09.2025 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 40А, здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку.

Вона ж, згідно протоколу серії ВАД № 861086 від 17.09.2025 року, 17.09.2025 року о 11 год. 30 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 40А, здійснювала реалізацію тютюнових виробів за анульованою ліцензією.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою судді від 01.10.2025 року вищевказані матеріали було об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату та час слухання справи, знаючи про наявність відносно неї зазначених адміністративних протоколів, в судове засідання не з`явилася, причин поважності своєї неявки суду не надала, тому суд, вважаючи її причини неявки не поважними, розглядає справу за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративних справ та з`ясувавши всі обставини, дійшов наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачено, що роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку

Відповідно до ч. 4 ст. 156 КУпАП дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення тягнуть за собою накладення штрафу від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, а її вина у вчиненні вказаних правопорушень доведена протоколами серії ВАД № 860445 від 17.09.2025 року та серії ВАД № 861086 від 17.09.2025 року, постановами про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП від 15.10.2024 року, від 13.03.2025 року, від 01.05.2025 року та від 20.05.2025 року, протоколом огляду та вилучення речей від 17.09.2025 року, поясненнями ОСОБА_2 та іншими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинила зазначені правопорушення за вищевикладених обставин.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно із ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не порушено.

Згідно із ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої зі більш серйозне правопорушень з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь яке з вчинених правопорушень.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги характер вчинених адміністративних правопорушень, дані про особу правопорушника, яка раніше неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, відповідних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 401, 156, 164, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не зареєстрований, визнати винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: Федотова Вікторія Миколаївна