ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/156/25 Номер провадження 33/814/621/25Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чирви В.П., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим за вчинення ним адміністративного правопорушення за таких обставин.

26 грудня 2024 року приблизно о 23 годині 09 хвилин водій ОСОБА_1 за адресою: кварт. 278, буд. 27 м. Кременчук, у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «FORD SIERRA», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, та відмовився від проходження огляду в установленому законодавством порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі.

В апеляційній скарзі адвокат Чирва В.П. просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 квітня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: матеріали справи не містять даних щодо встановлення обставин, за якими зупинка транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , якої, при цьому, не було, відповідала би вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію»; поліцейським після зупинки не повідомлено про наявність ознак, які би давали підстави вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння та має пройти відповідний огляд, а також не проведено перевірку й необхідних дії, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, результати яких давали би підстави для висновку про перебування особи у відповідному стані сп`яніння; водієві не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона цього правопорушення, яка полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 не мав ознак аклогольного сп`яніння, поліцейські фактично спонукали його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, неодноразово пропонували відмовитись від зазначеного огляду, через це відмова від проходження огляду була спровокована; в порушення положень ст.254 КУпАП ОСОБА_1 не вручено чи направлено копію протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено його право на захист і не пред`явлено цей акт із наведеними обставинами, які ставляться йому у вину; ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він є військовослужбовцем, а тому міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів і тестів відповідно до порядку, встановленого в ч.ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, оскільки щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, передбачений ст.266-1 КУпАП; наведений вище порядок поліцією дотримано не було, у зв`язку з чим, уся процедура огляду, яку застосовано щодо ОСОБА_1 , є недійсною, а її результати недопустимими доказами.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представнику адвокату Чирві В.П., було належним чином повідомлено про місце, дату, час апеляційного розгляду та в судове засідання вони не з`явились. Водночас від адвоката Чирви В.П. надійшло клопотання про здійснення апеляційного розгляду за її та ОСОБА_1 відсутності. Участь зазначених вище учасників судового провадження в апеляційному розгляді цієї справи відповідно до положень КУпАП не є обов`язковою.

Тому на підставі ч.6 ст.294 КУпАП України справа щодо ОСОБА_1 підлягає розгляду в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови ним як водієм, який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205980 26 грудня 2024 року приблизно о 23 годині 09 хвилин водій ОСОБА_1 за адресою: кварт. 278, буд. 27 м. Кременчук, у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «FORD SIERRA», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, та відмовився від проходження огляду в установленому законодавством порядку на стан названого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 26 грудня 2024 року о 23 годині 09 хвилин ОСОБА_1 в кварт. 278, біля буд. 27 у м. Кременчук керував транспортним засобом «FORD SIERRA», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією з увімкненням проблискових маячків синього і червоного кольорів. Затим поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння у вигляді: зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, однак ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі, у словесній формі та своєю поведінкою, тривалий час ухиляючись від огляду. Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 : що за вказані вище дії (відмова водія від проходження огляду на стан названого сп`яніння в установленому законом порядку) є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та за їх вчинення передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП; права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.8).

При цьому, ОСОБА_1 , який згідно з даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП має посвідчення водія з 2008 року (а.с.7), безумовно розумів наявність у нього передбаченого законом обов`язку пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану. На місці події поліцейський повідомив про виявлення в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови в їх сукупності, в контексті наявності підстав для проведення його огляду на стан названого сп`яніння. Наявність у ОСОБА_1 цих ознак алкогольного сп`яніння зафіксовано й у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на медичний огляд (а.с.1, 4).

Отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у ході висування поліцією ОСОБА_1 вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чи безпідставності таких вимог.

У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав для висновку про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого законодавством порядку є безумовним обов`язком водія.

Також суд апеляційної інстанції в світілі доводів апеляційної скарги констатує, що місцевим судом у межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявність ознак алкогольного сп`яніння не є тотожним наявності стану алкогольного сп`яніння, який можливо встановити лише за результатами відповідного огляду на стан названого сп`яніння, та згадані ознаки не вказують на перебування водія в цьому стані, але є однією з передумов, які на вимогу поліцейського зобов`язують водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Виявлення ж ознак у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота й порушення мови в їх сукупності, виходячи з їх змісту, може здійснюватися в ході спілкування з водієм, що й мало місце за обставин досліджуваної ситуації, та не потребує обов`язкового проведення інших специфічних дій чи тестів.

Але ОСОБА_1 , який керував автомобілем, на вимоги поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, наведені апелянтом доводи не звільняли ОСОБА_1 як водія від обов`язку пройти на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що в порушення положень ст.254 КУпАП ОСОБА_1 не було вручено чи направлено копію протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено його право на захист і не пред`явлено цей акт із наведеними обставинами, які ставляться йому у вину, є неспроможними.

Із даних відеофіксації встановлено, що поліцейським було оголошено ОСОБА_1 зміст складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На неодноразові, висловлені ОСОБА_1 , пропозиції (чотири пропозиції) поліцейського щодо отримання копії протоколу ОСОБА_1 відповіді не надавав, копію протоколу не отримував. Тобто ОСОБА_1 було продемонстровано відмову від отримання копії протоколу й така поведінка ОСОБА_1 була пов`язана саме з його волевиявленням. Окрім того, ОСОБА_1 за виявленого бажання і необхідності особисто чи із залученням адвоката мав можливість реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі з навним у них протоколом про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Усупереч доводам апелянта, з безперервної відеофіксації вбачається, що відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння була здійснена з прямим умислом, усвідомленою, добровільною та сформована виключно внаслідок його волевиявлення. Поліцейськими не вчинялось жодних дій щодо провокування, спонукання ОСОБА_1 на відмову від проходження вказаного вище огляду чи інших дій, які би ставили під сумнів волевиявлення ОСОБА_1 або впливали на його категоричну позицію щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не висловлювались пропозиції, щоб він відмовився від огляду. Не містять даних про це й письмові матеріали справи, у зв`язку з чим доводи представника про протилежне слід визнати неспроможними.

Аргументи апелянта про те, що ОСОБА_1 як військовослужбовець міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів і тестів відповідно до порядку, встановленого в ч.ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, оскільки щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, передбачений ст.266-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що позбавлені підстав.

За ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за:

розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (ч.1);

участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (ч.2);

дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду (ч.3).

Водночас ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч.ч.1-4 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні за змістом положення містяться в Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №32 від 12 січня 2024 року.

У той же час, ст.266 КУпАП визначено спеціальний порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

До того ж, у відповідності до положень ст.235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126, статтею 132-1 цього Кодексу. Стаття 130 КУпАП до переліку вказаних статей і частин статей не належить.

За змістом ч.1 ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Разом з цим, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не належить до військових адміністративних правопорушень, і воно вчинене ОСОБА_1 як учасником дорожнього руху (водієм) на дорогах загального користування, а тому висування ОСОБА_1 вимог поліцією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як водієві транспортного засобу обгрунтовано проводилось у спеціально передбаченому порядку, який міститься у вимогах ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, якою не передбачено ні виклик, ні повідомлення Військової служби правопорядку, що спростовує доводи апелянта про протилежне. Відповідно й протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 правомірно складено уповноваженою особою інспектором 2 взводу 3 роти БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП Коваленко В.А. (поліцейським), як це регламентовано п.1 ч.1 ст.255 КУпАП.

Учинені ОСОБА_1 протиправні дії чітко охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та підлягають кваліфікації саме за цією нормою закону як правопорушення на транспорті проти безпеки руху, вчинене водієм шляхом порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду не встановлено та в апеляційній скарзі не наведено. На місці події ОСОБА_1 перебував у цивільному одязі.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави та обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цим питанням та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Таким чином, доводи апелянта, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП і не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.7).

Таким чином, суд першої інстанції, як наслідок, правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка має безальтернативний характер.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення за своїм видом і розміром відповідає положенням ст.23, 33 КУпАП.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чирви В.П., залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун