1Справа № 335/8987/25 3/335/2362/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №443820, що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 року о 22-40 годині, в м. Запоріжжя, пр. Соборний, 137, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом „Bolt в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобі за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, що підтверджується тестом 3470 від 04.09.2025 року, результат огляду 0,52 % проміле, водій з результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, захисник ОСОБА_1 адвокат Слєсарь О.В. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що з моменту останнього калібрування Drager 6820, за допомогою якого здійснено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, до моменту проведення працівником поліції його огляду, пройшло більше 6 місяців, то результати такого огляду не є належним доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже цей прилад не повинен був експлуатуватись, тому роздруківка з зафіксованими результатами огляду ОСОБА_1 не є допустимим доказом, матеріали справи не вказують на наявність будь-якої з ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , його поведінка відповідала обстановці, темп ходи та мови звичайний. Під час розмови поліцейські взагалі не зазначили жодної ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 . Із наданих відеофайлів взагалі не зрозуміло, що ОСОБА_1 керував електросамокатом.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Слєсаря О.В., приходить до наступного висновку.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 04.09.2025 року серії ЕПР1 № 443820, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, за домогою Alcotest Drager 6820, тест 3470, результат 0,52 % проміле, з результатами якого ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис;

- відеозаписом події, що сталася 04.09.2025 року.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 3 грудня 2005 року № 14, судом слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.

Суд зазначає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отримані із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», та можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП. Отже зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладений у протоколі про адміністративне правопорушення з використанням спеціальних технічних засобів інформації, підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Також судом встановлено, що на виконання зазначених норм, працівниками поліції перед оглядом на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, тому доводи захисту в цій частині є безпідставними.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №443820 від 04.09.2025 року ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо змісту протоколу чи клопотань не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому були роз`яснені.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатами використання спеціального засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Drager Alcotest 6810, під відеозапис, результат склав 0,52% проміле, з яким ОСОБА_1 погодився та зауважень не мав. Крім того, ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу, проте останній бажання не виявив.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом електросамокатом „Bolt зафіксовано на відеозаписі, залученого до матеріалів справи.

При розгляді справи, суд враховує, що згідно п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння віднесено запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 . Таким чином, у працівників поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Жодних заперечень під час складання протоколу щодо результату приладу «Драгер» від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до положень Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547, міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить 1 рік.

Отже, технічні засоби, що використовуються органами Національної поліції України для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в один рік. Від проведення повірки засобу вимірювальної техніки залежить точність, якість роботи та строк служби приладів.

Оскільки останнє калібрування даного приладу Alcotest Drager 6810 було проведено 22.10.2024 року, то станом на дату проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

Крім того, огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Alcotest Drager 6810 проводився за згодою ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписами долученими до матеріалів справи.

Газоаналізатор Alcotest Drager 6810, який був застосований під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ України, є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований працівниками поліції, чим спростовуються доводи захисту про незаконність та безпідставність використання газоаналізатору під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Суд вважає, що досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно бази даних підсистеми «Адмінпрактика», а саме: інформаційно телекомунікаційної системи „Інформаційний портал Національної поліції України ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до п. 28 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, згідно до якого позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Тому суд не вправі застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній таке право не має.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан порушника, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. у дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 33-36, 130, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. у дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: Ю.В. Геєць