Справа № 159/6026/25 Провадження №33/802/697/25 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Людви О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Максименко Юлії Петрівни на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 24.08.2025 року о 09 год. 54 хв. в с. Мислина по вул. Вишнева, керував транспортним засобом марки «Вольсваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкофор 507» (інв.номер 0109), проба позитивна - 0,44% проміле, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, а саме - бодікамери №13/3, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішення суду захисник Максименко Ю.П. подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки воно винесене з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановленням на її думку незаконного рішення. Вказує, що ОСОБА_1 було безпідставно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейський не назвав конкретні ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив, що відчуває запах з автомобіля, а не з порожнини рота водія. Зазначає, що під час пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейський не повідомив, що ОСОБА_1 має право пройти його і в найближчому закладі охорони здоров`я, а не лише за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці. Окрім того, з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю у повітрі, що видихав ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права. Разом з тим, працівники поліції знаючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не викликали Військову службу правопорядку, чим порушили вимоги ст. 266-1 КУпАП. Крім того, вважає, що прилад «Алкофор 507» не пройшов встановлену інструкцією відповідність, а тому результати огляду на стан сп`яніння є сумнівними. У зв`язку з наведеним просить оскаржуване рішення скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що оскільки письмові пояснення ОСОБА_1 подані суду апеляційної інстанції, він та його захисник Максименко Ю.П. належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи телефонограмою (а.с.73), заяв від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не надходило. Водночас, в апеляційному суді присутній захисник ОСОБА_1 адвокат Людва О.В., який не заперечив про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , який, як вказав захисник знає про час, дату та місце розгляду справи, адвокат уповноважений на здійснення захисту прав та інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, а тому беручи до уваги положення ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Людви О.В., який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП, зокрема з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432617 від 24.08.2025 року, складеним старшим інспектором Ковельського РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Стояновичем В.М., відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З яким ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтвердив своїми підписами (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого: огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками, результат огляду на стан сп`яніння 0.44 %о; з яким ОСОБА_1 був ознайомлений та в графі з результатом згоден поставив свій підпис (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Ковельського МТМО від 24.08.2025 року (а.с.2);

- роздруківкою із спеціального технічного засобу «Алкофор 507», з якої вбачається, що особою, яку тестують є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (інв.номер 0109), результат огляду 0.44 %о, дані результату були стверджені його особистим підписом (а.с. 4);

- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 був відсторонений від керування транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 протягом 24 годин, що підтвердив своїм підписом (а.с.6);

- довідкою інспектора адміністративної практики Ковельського РУП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Кінах К., з якої вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до бази даних ІКС ІПНП отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 по місцю проживання (а.с.12).

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться відеозаписами наданими працівниками поліції, з яких окрім іншого вбачається, що він керував транспортним засобом марки «Вольсваген», д.н.з НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування з водієм поліцейськими виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння та про дану обставину ОСОБА_1 було оголошено. У зв`язку з цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. На таку пропозицію інспектора ОСОБА_1 погодився та за наслідками продуву спеціального технічного приладу «Алкофор 507» його цифровий покажчик становив 0,44 %о. З таким результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Доводи сторони захисту про безпідставну зупинку транспортного засобу, як на підставу незаконності судового рішення, судом до уваги не беруться, оскільки вони жодним чином не спростовують факту перебування ОСОБА_1 за кермом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання сторони захисту на те, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, а тому він не підлягав огляду, є необґрунтованими з огляду на таке.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки на місці зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя (а.с.3), поліцейський мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Твердження сторони захисту про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог чинного законодавства, так як останній не був згідний з його результатом, однак працівники поліції не запропонували йому пройти такий огляд у медичному закладі, повністю спростовується наданими працівниками поліції відеозаписами, з яких окрім іншого вбачається, що ОСОБА_1 пройшовши огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор 507» на місці зупинки, результат 0,44 проміле, з таким результатом погодився, що засвідчив своїм підписом у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Посилання сторони захисту, щодо невідповідності спеціального технічного засобу «Алкофор 507» відповідним нормам є неспроможними, оскільки повністю спростовуються сертифікатом налаштування (калібрування) алкотестера (згідно якого характеристики приладу відповідають нормам, а наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не раніше 18.03.2026 року) та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки №12-01/0851, яке чинне до 19.03.2026 року.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння з урахуванням положень Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована УРСР 25 квітня 1974 року, то апеляційний суд вважає, що положення зазначеної Конвенції застосуванню, у даному випадку, не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01 травня 1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 ‰.

Також не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений у порушення вимог ст. 266-1 КУпАП через відсутність посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, оскільки, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.

З аналізу вказаної статті вбачається, що при порушенні правил дорожнього руху не застосовується штраф як адміністративне стягнення лише до військовослужбовців, які проходять службу на посаді водіїв транспортних засобів Збройних Сил України. Інші військовослужбовці, які керують транспортними засобами, при порушенні правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування в стані алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 в провину не ставиться вчинення ним даного правопорушення на території військової частини, тобто матеріали даної справи таких відомостей не містять.

А тому, у даному випадку, попри твердження сторони захисту, положення ст. 266-1 КУпАП застосуванню не підлягають.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить захисник, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Максименко Юлії Петрівни залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк