ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3233/25

Номер провадження 3/495/1135/2025

27 жовтня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

07.05.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2025 року о 18.40 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з НОМЕР_1 по автодорозі Т16 між селами Біленьке та Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, не обрав безпечну швидкість руху, не оцінив дорожню обстановку та транспортний засіб злетів у кювет. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

02.05.2025 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ЕПР1 №318308.

Також, 07.05.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2025 року о 16.40 год. водій ОСОБА_1 по автодорозі Т16 між селами Біленьке та Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області керував автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту, почервоніння очей). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Alkotest Drager» або огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

02.05.2025 року відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ЕПР1 №318295.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2025 року справа №495/3233/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та справа №495/3234/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП були об`єднані в одне провадження в порядку ст.36 КУпАП та об`єднаній справі присвоєно номер 495/3233/25 (номер провадження 3/495/1135/2025).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. ОСОБА_1 було достовірно відомо про складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення та про день, час і місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявні документи з яких встановлено, що інтереси ОСОБА_1 у вказаній справі захищає адвокат Смертенюк О.Д., яка ознайомлювалася з матеріалами вказаної справи, подала клопотання про закриття провадження у справі за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП та клопотання про закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

27.10.2025 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Смертенюк О.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та при розгляді справи врахувати доводи, які наведені у клопотаннях про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи вина особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, згідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст.53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як зазначено у ст.ст.251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними матеріалами справи, дослідженими у суді, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №318308 від 02.05.2025 року; реєстрацією єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні правопорушення; схемою дорожньо-транспортної пригоди; поясненнями свідка; особистими поясненнями ОСОБА_1 ; довідкою КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» №479 від 02.05.2025 року; висновком перевірки по матеріалам єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні правопорушення від 02.05.2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №318295 від 02.05.2025 року складений уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, заяв, клопотань, скарг протокол не містить; рапортом співробітників від 02.05.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд не проводився, у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.05.2025 року на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими у нього ознак сп`яніння; поясненнями свідка; особистими поясненнями ОСОБА_1 ; довідкою; відеофайлом на диску про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, суд не приймає до уваги твердження захисника про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п.1.3 ПДР України встановлений п.2.5 ПДР України обов`язок водія пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безумовним та беззастережним, тобто водій, виконуючи згадані вимоги ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд на першу вимогу поліцейського.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису події на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі ОСОБА_1 не погоджувався.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, викладені в запереченнях захисника, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та вчинення дорожньо-транспортної пригоди і не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Відтак, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку, перевірені під час розгляду в суді, і в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП та сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду не має.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП України.

Таким чином, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами. Зокрема, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП містить посилання саме на статтю 38 КУпАП, яка, з-поміж іншого, підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи та існують підстави для накладення адміністративного стягнення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст.38, п.7 ст.247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: - встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення; - сплив встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

При цьому, суд, також враховує, що сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного та враховуючи, що адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у вчиненні якого судом встановлено вину ОСОБА_1 , відбулися 02.05.2025 року, адміністративне правопорушення не є триваючим та на час розгляду справи сплинули строки для накладення адміністративного стягнення, тому суд вважає необхідним визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і закрити провадження у даній справі у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України без врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи актуальність проблеми керування водіями транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння та збільшення за останній час кількості ДТП в Україні за участі таких водіїв, суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке відповідає карній та виховальній функціям адміністративної відповідальності.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП на загальних підставах, визначивши необхідним та достатнім для досягнення ст.23 КУпАП мети, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 на якого накладено адміністративне стягнення, підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Керуючись ст.25, 27, 36, 122-2 ч.1, 130 ч.1, 221, 251, 252, 256, 266, 283-285, 307, 308, 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп..

Згідно ст.308 КУпАП України, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП України.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Юлія ШЕВЧУК