Справа № 211/9112/25
Провадження № 3/211/3985/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 листопада 2025 року

Суддя Довгинцівського районного суду міст Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко Є.К., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частинами 1, 2 статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №864657 від 06.08.2025, 15.07.2025 року приблизно о 20:20, знаходячись в парку «Щастя» по вул. Незалежності України в м. Кривий Ріг, гр. ОСОБА_1 , вчинила відносно своєї колишньої невістки гр. ОСОБА_2 , насильство психологічного характеру, які полягали в ображанні нецензурною лайкою, чим порушила вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності органом поліції кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №864656 від 06.08.2025, 15.07.2025 року близько 20 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в парку «Щастя» по вул. Незалежності України в м. Кривий Ріг в присутності онука ОСОБА_3 , 2016р.н., вчинила відносно своєї колишньої невістки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме вчинила сварку в ході якої ображала останню нецензурною лайкою, чим порушила вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності органом поліції кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постановою судді від 14.10.2025 адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнала. Пояснила, що 15.07.2025 приблизно о 20:20 вона йшла з тренування з тенісу та випадково побачила в парку «Щастя» по вул. Незалежності України в м. Кривий Ріг свого онука ОСОБА_3 з його матір`ю ОСОБА_2 , її колишньою невісткою. Онука ОСОБА_1 не бачила вже більше двох років, тому підійшла до них та почала розмову, разом із цих ОСОБА_2 відреагувала на неї емоційно, почала провокувати на сварку. Зазначає, що в Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа відносно її права на виховання та спілкування з онуком, оскільки вже певний час колишня невістка перешкоджає її спілкуванню з онуком. Протокол дільничним було складено набагато пізніше, поза межами поліцейського відділення, оскільки вона перебувала в стресовому стані підписала всі документи нечитаючи.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у протоколах від 06.08.2025, зазначила, що 15.07.2025 мати її колишнього чоловіка раптово підбігла до них із сином, почала кричати, примушувати свого онука до спілкування з нею, говорила виключно на підвищених тонах, на зауваження ОСОБА_2 не реагувала, лише звинувачувала її у обмеженні спілкування. Дитина дуже злякалася і плакала, просила викликати поліцію. Зазначає, що розлучилася саме через вчинення чоловіком щодо неї домашнього насилля. Раніше вона не перешкоджало спілкуванню сина з батьком і бабусею, але колишній чоловік почав забирати дитину на цілий день, але не приділяв йому жодної уваги через що хлопчик сам відмовився від спілкування з родичами.

Представник потерпілої додатково зазначила, що ОСОБА_1 цілеспрямовано ображала її клієнтку, вчиняла дії направленні саме на завдання ОСОБА_2 тп ОСОБА_3 домашнього насиллі психологічного характеру.

В ході судового розгляду було допитано свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що є подругою потерпілої ОСОБА_5 . У липні 2025 року вони з ОСОБА_5 та її сином вийшли на вулицю, він грав на площадці. Приблизно о 20:00, коли вони вже збиралися додому, з`явилася ОСОБА_6 , яка агресивно та на підвищених тонах почала звертатися до дитини, запитуючи чому він не хоче з нею спілкуватися. ОСОБА_7 не хотів розмовляти з бабусею, ховався за матір. ОСОБА_5 заспокоювала колишню свекруху, її не ображала, але ОСОБА_6 це не зупиняло. Вона пішла лише коли закінчила з`ясовувати відносини, наостанок сказала, що ОСОБА_5 кончена.

Також, допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 показала, що влітку вона сиділа в парку "Щастя", поруч сиділи 2 жінки, з якими вона раніше не була знайома, дитина гралася. В якийсь раптовий момент вона почула голосну розмову, на що звернула увагу. Дитина не хотіла підходити до бабусі, ховалася за мамою. Кричала саме бабуся, казала на ОСОБА_5 , що вона кончена і дура, погрожувала, що не залишить все це так. Після того, як жінка пішла, свідок сама звернулася до Наталі та запитала, хто це був і тоді дізналася, що це колишня свекруха. Дана ситуація її вразила, бо її родина перебуває у схожій життєвій ситуації, але таких сварок не допускає. Бісля конфлікту, який відбувся хлопчик довго сидів притулившись до мами, а сама ОСОБА_5 була знервована.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілої, заслухавши свідків, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Слід враховувати, що суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктивна сторона складу ч. 1 ст. 173-2 КУпАП має обов`язкову ознаку - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Аналогічна об`єктивна сторона притаманна і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка різниться лише потерпілою особою.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП суду було надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №864657 від 06.08.2025, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №864656 від 06.08.2025, згідно з яких зазначається, що 15.07.2025 року приблизно о 20:20, знаходячись в парку «Щастя» по вул. Незалежності України в м. Кривий Ріг, гр. ОСОБА_1 , вчинила відносно своєї колишньої невістки гр. ОСОБА_2 у присутності малолітнього ОСОБА_3 , насильство психологічного характеру, які полягали в ображанні нецензурною лайкою, чим порушила вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; протокол про вчинення кримінального правопорушення або такого, що готується від 23.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_2 звернулася до відділення поліції з заявою про вчинення щодо неї та ї сина ОСОБА_3 домашнього насилля колишньою свекрухою ОСОБА_1 ; довідка про результати розгляду ЕО №16538 від 23.07.2025, якою встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, але прийнято рішення скласти протоколи про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП; пояснення ОСОБА_8 , в яких вона зазначає, що стала свідком того, як до невідомої жінки з хлопчиком підбігла жінка пенсійного віку та почала сварку; поясненнями ОСОБА_4 в яких вона зазначає, що перебувала в парку разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , до них підійшла свекруха ОСОБА_6 , яка почала сварку через те, що на її думку, ОСОБА_5 не дає онуку спілкуватись з бабусею, але сам онук не виявляє бажання спілкуватись з бабусею; документи, які підтверджують родинні відносини потерпілої та дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009 року) Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

З огляду на наведене, встановлені при розгляді справи дійсні обставини події свідчать про те, що 15.07.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мав місце саме конфлікт - сварка на ґрунті триваючих сімейних протиріч, пов`язаних з спілкуванням з малолітнім ОСОБА_3 сторонами конфлікту після розірвання шлюбу між батьками хлопчика, а, отже, відсутні наведені вище ознаки домашнього насильства.

На підтвердження даного висновку свідчить, зокрема, наявність судового провадження, сторонами якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та яке стосується встановлення порядку спілкування бабусі з онуком ОСОБА_3 (справа №214/5834/25), та яке за часовим проміжком співпадає саме зі сваркою, яка відбулася між даними особами 15.07.2025.

Крім того, конфлікт відбувся 15.07.2025, але до поліції ОСОБА_2 звернулася лише 23.07.2025, а не одразу після інциденту, щоб дозволило встановити дійсні обставини справи на місці їх вчинення за участю обох учасників.

Окрім цього, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівником поліції було порушено вимоги ст.255 КУпАП та не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст.173-2 КУпАП, до матеріалів справи не додано достатніх доказів його вчинення, зокрема, фотофіксацію та відеофіксацію, тощо.

Надані суду показання свідків суд оцінює критично, оскільки свідок ОСОБА_4 є подругою потерпілої, тому її показання можуть бути не об`єктивними. Надані ж показання свідка ОСОБА_8 підтверджують лише те, що ОСОБА_1 сварилася з ОСОБА_2 саме через перешкоджання її спілкуванню з онуком, що підтверджує попередньо зроблений висновок суду про те, що мав місце саме сімейний конфлікт, а не домашнє насильство.

У силу приписів ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тож, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а отже і доводили винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, у ході судового розгляду даної справи не встановлено в діях вчинених ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усіх обов`язкових ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та доказів щодо наявності саме домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 по відношенню до її колишньої невістки та онука, що свідчить про відсутність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу цих правопорушень.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7-9, 174, 247, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Є. К. Костенко