ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1906/25 Справа № 193/290/25 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гаркавого М.С. розглянувши апеляційну скаргу захисника Ільчука Д.Ю. на постанову судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 23.02.2025 щодо ОСОБА_1 поліцейським ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ст.сержантом поліції Грицай Р.Я. складено протокол серії ЕПР1 №254418 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом того, що 23.02.2025 о 12:00 год в с.Макорти по вул.Центральній, 16, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України, керував автомобілем Renault Sandero, н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6810, проба позитивна 0,87 проміле, ОСОБА_1 із результатом погодився , протокол підписано власноручно ОСОБА_1 .

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Ільчук Д.Ю. який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку вважаючи, що при складанні протоколу та оформленні матеріалів адміністративної справи було допущено істотні порушення порядку, встановленого КУпАП та підзаконними актами. Такі порушення призвели до недопустимості отриманих доказів і унеможливлюють підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що доказова база у справі є неналежною та недопустимою, оскільки огляд на стан сп`яніння проведено без направлення до медичного закладу та без залучення двох свідків, як цього вимагає закон; протокол не містить усіх обов`язкових відомостей, зокрема підстави зупинки транспортного засобу; акт огляду не було належним чином вручено особі, що підтверджується матеріалами справи; результати вимірювання технічного приладу викликають сумнів у зв`язку з порушенням правил його експлуатації та розбіжностями в температурних показниках. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним порушенням, а також поклав у основу постанови докази, отримані з порушенням процесуальних норм. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на незаконно здобутих доказах та на припущеннях, а всі сумніви мають тлумачитися на користь особи. Вважає, що відсутність підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення, а не на особу, яка притягується до відповідальності. Зазначає, що суд не вправі самостійно виправляти чи змінювати фабулу протоколу, а також не може виступати стороною обвинувачення, оскільки це суперечить принципу незалежності суду та вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Софіївським районним судом Дніпропетровської області, відповідно до винесеної постанови, не встановлено всіх обставин справи, а лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення, а саме те що 23.02.2025 щодо ОСОБА_1 поліцейським ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ст.сержантом поліції Грицай Р.Я. складено протокол серії ЕПР1 №254418 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом того, що 23.02.2025 о 12:00 год в с.Макорти по вул.Центральній, 16, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України, керував автомобілем Renault Sandero, н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6810, проба позитивна 0,87 проміле, ОСОБА_1 із результатом погодився , протокол підписано власноручно ОСОБА_1 .

В своїй описовій частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення, не зазначено про наявність чи відсутність ознак вказаного правопорушення.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування постанови місцевого суду.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, встановлених під час розгляду справи, тобто на достатніх, належних і допустимих доказах.

Розглядаючи протокол серії ЕПР1 №254418 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП від 23.02.2025 щодо ОСОБА_1 та додані до нього докази, суд апеляційної інстанції не може визнати ці матеріали належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом» та не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний чітко поінформувати водія про конкретну причину зупинки із зазначенням відповідного пункту цієї статті.

Як убачається з матеріалів справи та відеозаписів, працівниками поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу та під`їхали до вже припаркованого автомобіля, коли ОСОБА_1 йшов вздовж дороги. Працівниками поліції не задокументовано факту порушення водієм будь-яких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, які б надавали право на законну зупинку транспортного засобу.

З огляду на зазначене, дії працівників поліції не можуть вважатися правомірними, а складені ними процесуальні документи не є належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо сумнівів у достовірності результатів газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та можливості наявності похибки приладу. Згідно з офіційними даними погоди, наданою стороною захисту, для м. Кривий Ріг 23.02.2025 року температура повітря вдень була від 4 °C до 2 °C, тоді як прилад «Драгер» зафіксував +7 °C, що свідчить про розбіжність більш ніж на 9 °C. У матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують справність газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та факт проходження ним відповідної повірки.

Також сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 не були надані документи, складені працівниками поліції, зокрема направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також копія акта огляду. Крім того, захист вказує, що ОСОБА_1 ставив свої підписи під тиском працівників патрульної поліції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також долучених до нього письмових доказів і ознайомлення з ними ОСОБА_1 не зафіксовано на наявних у матеріалах справи відеозаписах. Відтак суд позбавлений можливості спростувати наведені в апеляційній скарзі доводи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ільчука Д.Ю. задовольнити.

Постанову судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя