Справа № 690/667/25
Провадження № 3/690/224/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Багачеве

Суддя Багачевського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 17.02.2010 року Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, освіта вища, одружений, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, інші відомості суду не відомі, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Багачевського міського суду Черкаської області із Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали за фактом вчинення 25.09.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 25.09.2025 року серії ВАД № 476281 ОСОБА_1 25.09.2025 року о 13 год. 20 хв., перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме забороняв наближатись до дитини та не пускав до будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав та надав суду пояснення за змістом яких 25.09.2025 року близько 11 год. повернувся додому, а його дружина ОСОБА_3 почала провокувати його на сварку, повідомляючи про те, що до неї приїде іноземець, з яким у неї певні відносини, та вона хоче познайомити їх спільного сина з ним. Він категорично заперечив проти присутності незнайомого чоловіка в їхньому будинку і сказав, що нікуди не відпустить дитину. Також вказав, що жодних протиправних дій відносно ОСОБА_3 не вчиняв, а двері в будинок зачинив автоматично на емоціях, а коли зрозумів це, то відразу відкрив їх.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Токар О.М., повноваження якої підтверджено ордером від 09.10.2025 року серії СА № 1138177, вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на даний час перебувають у процесі розлучення та визначення місця проживання їх спільного неповнолітнього сина, який ініційовано ОСОБА_1 , оскільки за час перебування за кордоном у ОСОБА_3 виникли близькі стосунки з іншим чоловіком. Саме з часу звернення ОСОБА_1 до суду з відповідними позовними вимогами розпочались різного роду конфліктні ситуації з боку ОСОБА_3 . Також вказала, що діяння ОСОБА_1 не охоплюється поняттям домашнього насильства, оскільки фактично мав місце прояв зіткнення протилежних інтересів і поглядів на ситуацію, що склалась.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення за змістом яких 25.09.2025 року в дообідній час ОСОБА_1 повернувся додому, після дводенної відсутності, та під час приготування нею їжі для їх спільного сина між ними виник конфлікт з побутових питань, зокрема щодо можливості користування нею кухонним приладдям для приготування їжі. В ході якого ОСОБА_1 сказав їй, щоб вона йшла готувати їжу до своєї мами. Не бажаючи продовження конфлікту вона вирішила піти до місця проживання своєї матері та в зв`язку з цим почала збирати свої речі. Їх спільний малолітній син ОСОБА_4 виявив бажання піти разом з нею, але ОСОБА_1 заперечував проти цього та активно перешкоджав, в зв`язку з чим між ними знову виникла словесна суперечка, яка продовжила і поза межами будинку. Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_1 взяв на руки сина, який плакав, та зайшов з ним у будинок, зачинивши за собою двері, тож оскільки вона не могла потрапити всередину будинку вона викликала працівників поліції. Однак через короткий проміжок часу ще до приїзду працівників поліції ОСОБА_1 відчинив вхідні двері будинку. Також повідомила, що під час конфлікту ОСОБА_1 відштовхнув її в обличчя в зв`язку з чим у неї через декілька днів з`явився синець, однак про вказані обставини вона працівників поліції не повідомляла.

Представник ОСОБА_3 адвокат Ткаченко А.Д., повноваження якої підтверджено ордером від 08.10.2025 року серії СА № 1138160, підтримала необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до рапорту оперативного чергового Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області 25.09.2025 року о 13 год. 30 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 зачинився в будинку з 5-річною дитиною, не впускає її, а хлопчик кричить, що хоче до матері.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.09.2025 року ОСОБА_3 повідомила працівникам поліції, що її чоловік ОСОБА_1 забирав від неї дитину та зачиняв у будинку.

На долучених ОСОБА_3 до матеріалів справи відеозаписах, крім іншого, зафіксовано факти плачу малолітньої дитини, яка перебуває на руках у ОСОБА_1 , та неможливості ОСОБА_3 відчинити вхідні двері будинку та висловлення прохання відчинити їх.

Переглядом відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які долучено до матеріалів справи представником ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом їх малолітнім сином перебувають на подвір`ї домоволодіння та пояснюють обставини виникнення конфліктної ситуації між ними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , доводи їх представників, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом п. 3) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашній насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Верховним Судом у постанові від 07.11.2023 року в справі № 676/265/23 вказано, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту».

Таким чином, не кожна сварка чи словесний конфлікт між подружжям, що зумовлені взаємними суперечностями, безумовно слід розцінювати як домашнє насильство, оскільки для нього характерним є можливість настання наслідків у виді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас всупереч вимог ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2025 року серії ВАД № 476281 не містить відомостей про настання наслідків у виді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 внаслідок діяння ОСОБА_1 , яке працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відносно правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, що позбавляє можливості перекваліфікувати діяння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи в суді.

Також відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. В такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

При цьому, доводи ОСОБА_3 про спричинення їй ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 25.09.2025 року підлягають критичній оцінці, оскілки працівникам поліції про вказаний факт нею не повідомлялось.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, важаю, що провадження в даній справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Одночасно вважаю за доцільне звернути увагу посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області як на необхідності застосування підпорядкованими їм працівниками чинних положень КУпАП під час складення протоколів про адміністративні правопорушення, так і на забезпечення виконання вимог КУпАП щодо зібрання доказів у справах про адміністративні правопорушення даної категорії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 274, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення 25.09.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Багачевський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.