ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2234/25 Справа № 213/2505/25 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ільчука Д.Ю. розглянувши апеляційну скаргу захисника Ільчука Д.Ю. на постанову судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23липня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та доведено наявними в матеріалах справи доказами те, що 08.05.2025 о 13:40 год. в Дніпропетровській області, Криворізький район, автодорога Т 0447, 3 км. 100 м. від перехрестя Інгулець с. Широке водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рено Докер днз НОМЕР_2 , недотримався безпечної швидкості руху, був неуважний, здійснив з`їзд з дороги на узбіччя та здійснив наїзд на зелене насадження на узбіччі. Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доведена в судовому засіданні та підтверджується письмовими матеріалами справи.

Також в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та доведено наявними в матеріалах справи доказами те, що 08.05.2025 о 13:40 год. в Дніпропетровській області, Криворізький район, автодорога Т 0447, 3 км. 100 м. від перехрестя Інгулець с. Широке водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рено Докер днз НОМЕР_2 , недотримався безпечної швидкості руху, був неуважний, здійснив з`їзд з дороги на узбіччя та наїзд на зелене насадження на узбіччі, чим спричинив ДТП. Та будучи учасником ДТП, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене порушення мови, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

З таким судовим рішенням не погодився захисник Ільчук Д.Ю. який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.

Просить оскаржувану постанову суду скасувати провадження у справі щодо ОСОБА_1 згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали справи оформлені з порушенням вимог КУпАП та відповідних інструкцій МВС і МОЗ. Зокрема, протокол не відображає фактичних обставин події та містить процесуальні порушення. Також не надано підтвердження використання технічного засобу відеофіксації належного типу. Наголошує, що згідно з відеоматеріалами з нагрудних камер поліції відсутні докази фактичного керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Крім того, свідок ОСОБА_2 підтвердила, що саме вона керувала автомобілем у момент пригоди. Вказує на порушення процесуальних норм: під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, як того вимагають Конституція України та Інструкція МВС №1376 від 06.11.2015 року. Вважає, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях і не підтверджене допустимими доказами. Всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися на користь особи, що притягається до відповідальності.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи постанову, районний суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування цих висновків суд послався на матеріали справи, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що «дослідженим відеозаписом повністю підтверджується факт виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення їх водію разом з вимогою пройти у встановленому законом порядку огляд для встановлення стану сп`яніння на місті або в медичному закладі та факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Згідно відеозапису ОСОБА_1 зазначав, що вжив алкоголь одразу після ДТП, проте оскільки він не був водієм, то підстав для огляду на стан алкогольного сп`яніння не має. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він вживав алкоголь ще до ДТП.

Також, як зазначено вище, у письмових поясненнях ОСОБА_3 , зазначив, що на момент його спілкування з ОСОБА_1 одразу після ДТП, поведінка останнього була не зрозуміла та пізня реакція на його запитання, він запідозрив, що чоловік перебуває в стані алкогольного сп`яніння.»

За таких обставин, суд першої інстанції вказав, що суду не надано належних доказів на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 , після аварійної події за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції не зміг встановити, коли саме ОСОБА_1 імовірно вживав алкогольні напої до скоєння дорожньо-транспортної пригоди чи після неї.

За таких обставин, суд першої інстанції встановив що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно тлумачити на його користь. Та в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується частково. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В той же час, суд першої інстанції не врахував, що положення ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за правопорушення, які відрізняються за своїм змістом і складом та містять різні кваліфікуючі ознаки і пов`язані із порушенням різних пунктів ПДР України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пп. «є» п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Невиконання вимог пп. «є» п. 2.10 ПДР України утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №324081, складений 08 травня 2025 року, за змістом якого: 08.05.2025 о 13:40 год. в Дніпропетровській області, Криворізький район, автодорога Т 0447, 3 км. 100 м. від перехрестя Інгулець с. Широке водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рено Докер днз НОМЕР_2 , недотримався безпечної швидкості руху, був неуважний, здійснив з`їзд з дороги на узбіччя та наїзд на зелене насадження на узбіччі, чим спричинив ДТП. Та будучи учасником ДТП вживав алкогольні напої до проведення повного медичного огляду. На законну вимогу пройти огляд в установленому законом порядку на місці або в мед. закладі ОСОБА_1 відмовився. Від подальшого керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.5, 2.10є ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення і визнав особу винною в тих діях, які поліцейським не інкримінувались йому в протоколі.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тому суд першої інстанції не мав права самостійно редагувати фабулу правопорушення, зазначивши в своїй постанові інші конкретні обставини правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та неможливість перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.130КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року справи про адміністративні правопорушення №213/2505/25 та №213/2834/25 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

У оскаржуваній постанові судом ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до ст.36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Судом було призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення за правилами, встановленими ст. 36 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином ОСОБА_1 в межах санкції ст.124 КУпАП необхідно застосувати адміністративне стягнення.

Однак, враховуючи, що термін накладання адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП, передбачений ст.38 КУпАП сплинув, провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ільчука Д.Ю. задовольнити.

Постанову судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.124 ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.4 ст.130КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя