П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Жук Л.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Харків, документ, що посвідчує особу: закордонний паспорт НОМЕР_1 , орган, що видав 6391 від 20.07.2018, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 та ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали справ про адміністративне правопорушення за № 308/14015/25 (провадження № 3/308/6597/25) та № 308/14011/25 (провадження № 3/308/6596/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно.

Згідно п. 6 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 року № 814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Ознайомившись з поданими матеріалами, вважаю за необхідне об`єднати в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №009120Е від 13.09.2025 вбачається, що 13.09.2025 о 17 год. 35 хв. гр. ОСОБА_1 на напрямку 353 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону на околиці населеного пункту Соломоново (Чопська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної слуги був виявлений та затриманий інспектором відділення моніторингу обстановки при спробі незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза пунктом пропуску. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №009122Е від 13.09.2025 вбачається, що 13.09.2025 о 17 год. 35 хв. гр. ОСОБА_1 на напрямку 353 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону на околиці населеного пункту Соломоново (Чопська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної слуги здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, а саме: не виконав неодноразово повторювану законну вимогу інспектора відділення моніторингу обстановки під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону сісти в транспортний засіб та прослідувати до підрозділу охорони державного кордону. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував вину у вчиненні ним адміністративних правопорушень. Повідомив, що він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. У зв`язку з війною в Україні отримав захист у Швейцарії, де постійно і проживає. Зазначив, що у період воєнного стану неодноразово перетинав державний кордон у встановлених пунктах пропуску. 13.09.2025 прибув у ОСОБА_2 до знайомого фермера ОСОБА_3 , де щодо нього і було складено протоколи про адміністративні правопорушення. Вказує, що жодних спроб незаконного перетину кордону, а також злісної непокори працівникам прикордонної служби не вчиняв.

Адвокат Жук Л.Б. подала письмові заперечення. У судовому засіданні зазначила, що підзахисний ОСОБА_1 наміру перетинати кордон України в Словацьку Республіку поза пунктом пропуску не мав, має всі необхідні підстави та документи для перетину державного кордону у визначений законом спосіб. Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих правопорушень. Просила закрити провадження по справі з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Жук Л. Б., дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, об`єктивно оцінивши докази по справах, суддя встановив таке.

Згідно зі ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винуватий він у вчиненні такого та чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009122Е від 13.09.2025 ОСОБА_1 інкриміновано невиконання повторної законної вимоги пред`явити документи, що посвідчують особу і такі його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009120Е від 13.11.2024 ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону України, в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку і такі його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у відкритій відмові виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 13.09.2025, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13.09.2025, копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він заперечив фат вчинення ним адміністративного правопорушення, вказавши, що перебував в місці затримання з професійною метою, а саме інтерв`ю на фермі; рапорт начальника відділення начальника зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_4 , рапорт помічника начальника відділу начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_5 , схему щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону 13.09.2025, фото таблицю.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Жодних об`єктивних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого в ч. 1ст. 185-10 КУпАП матеріали адміністративної справи не містять.

Так, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника прикордонної державної служби при виконанні ним службових обов`язків.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 у справі №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Суддя враховує пояснення ОСОБА_1 та його захисника, а також ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, зокрема, покази свідків, фото чи відео зйомки, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно не виконував законну вимогу працівника прикордонної служби.

Положеннями ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про виявлення та затримання ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску, без зазначення, в чому саме виразились його дії щодо вчинення такої спроби, є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 13.09.2025, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13.09.2025, копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 , який заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, вказавши, що перебував в місці затримання з професійною метою, а саме інтерв`ю на фермі., рапорт начальника відділення начальника зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_4 , рапорт помічника начальника відділу начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_5 , схему щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону 13.09.2025, фототаблицю.

Аналіз доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи також не містять. Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи ні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 .

При цьому суддя враховує пояснення ОСОБА_1 та його захисника, надані у судовому засіданні та викладені у письмових запереченнях.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно з пункту 4 Рішення КонституційногоСуду Українивід 22грудня 2010року №23-рп/2010 конституційнийпринцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення,Конституційний СудУкраїни на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зважаючи на наведене, суддя позбавлений можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.204-1 КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.204-1КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАПсудовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1, 247, 283 КУпАП, суддя

постановив:

об`єднати матеріали справ про адміністративне правопорушення за № 308/14015/25 (провадження № 3/308/6597/25) та № 308/14011/25 (провадження № 3/308/6596/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення та присвоїти справі єдиний номер № 308/14011/25 (провадження № 3/308/6596/25).

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Чепка