Справа № 473/5567/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"03" листопада 2025 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді: Усікова О.В.,

за участю секретаря судових засідань Матвійця Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

23.10.2025 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №873461, згідно якого 23.10.2025 р. близько 00:40 в м. Вознесенськ, вул. Осипенка 42 здійснив перевезення пасажирів у маршрутному таксі без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, чим порушив вимогу ст. 58, 227 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 9 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення визнав, суду пояснив, що дійсно здійснив перевезення пасажирів у маршрутному таксі без державної реєстрації як суб`єкт господарювання. На даний час ним здійснюється отримання всіх необхідних дозволів для проведення реєстрації господарської діяльності. Просить суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, слід прийти до наступного висновку.

Положеннями ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування відповідно до ст. 251 КУпАП, у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого відповідна посадова особа розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Отже, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП визначено, що підставами притягнення до адміністративної відповідальності є провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому, в даному випадку, посилання на конкретну норму закону, яку, згідно з протоколом, порушив ОСОБА_1 , є обов`язковим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №873461 23.10.2025 р., ОСОБА_1 , 23.10.2025 року близько 00:40 в АДРЕСА_2 здійснив перевезення пасажирів у маршрутному таксі без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, чим порушив вимогу ст. 58, 227 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 9 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

В той же час Законом України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» від 09.01.2025 №4196-IX, який набрав чинності 28.02.2025, та був введений в дію 28.08.2025, а саме ч. 3 ст. 17 Закону, визначено, Господарський кодекс України визначено таким, що втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону.

Тобто з 28.08.2025 Господарський кодекс України, зокрема стаття 58 та 227 ГК України, на яку робиться посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, втратили чинність.

Що стосується посилання в протоколі на п. 1 ст. 9 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», слід зазначити, що відповідно до цієї статті, ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам. ОСОБА_1 не є ані ліцензіатом, ані здобувачем ліцензії, відтак також не міг порушити норму вищевказаного закону.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Оскільки, нормативно-правовий акт, порушення якого згідно протоколу про адміністративне правопорушення ставиться особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в провину на момент вчинення адміністративного правопорушення втратив чинність, а також заборони для суду самостійно відшуковувати інші джерела права та суттєво змінювати суть обвинувачення, тим самим перебирати на себе функції органу звинувачення та порушувати ключовий принцип незалежності органу правосуддя, суд вважає, що в судовому засіданні не доведено склад та подію адміністративного правопорушення, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7, 247, 251, 255, 254, 259, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження в справі за ч. 1 ст. 164 КпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Усіков