П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2025 Справа №607/21135/25 Провадження №3/607/7728/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гаврищука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, особи з інвалідністю 2 гр., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2025 о 03 год 21 хв в м. Тернопіль по вул. Л. Українки, 39, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом «KugooKirin M4 Pro», без номерного знаку, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, що підтверджується висновком лікаря на стан наркотичного сп`яніння № 441 від 03.10.2025, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Захисник Гаврищук В.В. у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування якого зазначив, що згідно посібника користувача складного електронного самоката KugooKirin M4 Pro для дорослих, що розміщений на офіційному сайті в Україні за електронною адресою https://https//manuals.plus/uk/kugookirin/m4-pro-electric-scooter-adult-foldable-e-scooter-manual потужність двигуна становить 500 Ват. Зазначене визнали також і поліцейські при складанні протоколу, що відображено на відмітці часу відео файлу part_00001_export-6qgkp - 03 год 41 хв 41 с. Крім того, зазначив, що визначення самокату чи електросамокату, яким керував ОСОБА_1 взагалі не наведено, проте його електродвигун має потужність до 3 кВат - всього 500 Вт. Встановлений на самокаті механічний або електричний двигун (останнім часом вони все більш широко застосовуються) не переводить його в категорію механічних транспортних засобів. При цьому, слід врахувати, що електросамокат, електровелосипед, тощо потужністю до 3 кВт не є механічним транспортом, водій такого велосипеду не повинен мати документи визначені у п. 2.1 ПДР. Чинним законодавством не передбачено обов?язок водія велосипеду, самокату, тощо, з електродвигуном потужністю до 3 кВт згідно ПДР отримувати посвідчення водія, реєструвати такий транспортний засіб, а отже така особа не може вважатись водієм в розумінні ст. 130 КУпАП. Подібного висновку дійшли: Кропивницький апеляційний суд від 12.09.2023 по справі № 385/642/23, Дніпровський апеляційний суд від 12.08.2024 по № 317/152/24. справі № 215/551/24, Запорізький апеляційний суд від 01.03.2024 по справі № 317/152/24. Із наведеного вище в нас відсутній суб?єкт інкримінованого правопорушення - відсутня подія такого правопорушення. В іншому випадку дотримуючись протилежної позиції, необхідно буде притягати до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП всіх і кожного, хто має і не має посвідчення водія за керування в стані сп`яніння не тільки електросамокатами, електровелсипедами з потужністю до 3 кВат, а й тих осіб які керують звичайними велосипедами, самокатами, тощо. Оскільки наведені пристрої для перевезення людей є теж транспортними засобами згідно п. 2.10 ПДР.

Особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами, які досліджені у судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 471890 від 03.10.2025, де викладені обставини вчинення ним адміністративного правопорушення; аудіовізуальним диском із відеозаписами з автомобільного відеореєстратора та з нагрудних камер працівників поліції, які підтверджують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 441 від 03.10.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння; результатом токсикологічного дослідження № 816 від 03.10.2025, згідно з яким в сечі виявлено солі б-PVP; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 03.10.2025, з якого вбачається, що у результаті огляду уповноваженою особою патрульної служби в ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови; звужені зіниці очей, що не реагують на світло; довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 03.10.2025 про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

За наведеного, суд не має жодних сумнівів щодо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки такі дійсно мали місце, що підтверджується доказами, що долучені суб`єктом владних повноважень до матеріалів адміністративної справи. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення і не був водієм у розумінні Правил дорожнього руху, оскільки він не керував транспортним засобом, а керував електросамокатом, оснащеним двигуном потужністю 500 Вт, відтак не може вважатися водієм транспортного засобу, за керування яким настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне .

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

До транспортних засобів відноситься і велосипед, який у абзаці шістнадцятому пункту 1.10 Правил дорожнього руху визначений як транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Наведені положення законодавства свідчать, що в залежності від того, яким чином транспортні засоби приводяться в рух, вони поділяються на механічні, які приводяться в рух за допомогою двигуна, та немеханічні, які приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо) або в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи).

Механічні транспортні засоби за правилами п. 2.13 Правил дорожнього руху, в залежності від порядку посвідчення права керування ними, класифіковані за категоріями: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів; Т - трамваї та тролейбуси.

До транспортних засобів належать і електричні транспортні засоби.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023, який набрав чинності 23.03.2023 внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» також закріплено законодавче визначення електробуса, електробуса з подовженим запасом ходу, електромобіля, електромобіля вантажного, електромобіля легкового, легкого персонального електричного транспортного засобу, низькошвидкісного легкового електричного транспортного засобу.

Зокрема, легким персональним електричним транспортним засобом є колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом є колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Таким чином, аналіз наведених законодавчих положень свідчить, що електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка є транспортними засобами, що поділяються на дві категорії, а саме: легкий персональний електричний транспортний засіб та низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 5 ч. ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Перебуваючи на проїзній частині особа, відповідно до Правил дорожнього руху є учасником дорожнього руху і тому відповідно до пунктів 1.3 - 1.5 Правил дорожнього руху зобов`язана неухильно виконувати вимоги цих Правил, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, а їх дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Крім того, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував електросамокатом марки «KugooKirin M4 Pro», який, як він зазначає має двигун потужністю 500 Вт, за допомогою якого він приводиться в рух, а також призначений для перевезення людей, відтак є електричним транспортним засобом, яке охоплюється поняттям «транспортний засіб», а відтак ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відтак доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні стягнення, суд, враховує санкцію статті, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також, буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень в майбутньому і необхідним для досягнення мети адміністративного стягнення.

Також відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю I та II груп, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 08.08.2021 Пенсійним фондом України серії ААД №612556, вважаю, що слід на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнити його від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника,роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька