Справа № 690/385/25
Провадження № 3/690/140/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Багачеве

Суддя Багачевського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , освіта середня неповна, не одружений, офіційно не працевлаштований, постановою Звенигородського РВ ГУНП в Черкаській області від 13.08.2024 року серії ББА № 330953 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 08.11.2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, інші відомості суду не відомі, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Багачевського міського суду Черкаської області зі Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, які постановами від 14.08.2025 року об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_2 31.07.2025 року близько 22 год. 22 хв., у порушення пп. а) п. 2.1, пп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху, повторно упродовж року керував автомобілем ВАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Будівельна в м. Багачеве Звенигородського району Черкаської області, не маючи права керування даним транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alkotest 6810 Drager, яким встановлено ступінь його алкогольного сп`яніння 0,58‰.

Своїми діями ОСОБА_2 31.07.2025 року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, та ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Він же, 31.07.2025 року близько 22 год. 22 хв., у порушення п. 31.4.3 в) Правил дорожнього руху, повторно упродовж року керував автомобілем ВАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічну несправність зовнішніх світлових приладів, рухаючись по просп. Незалежності в м. Багачеве.

Своїми діями ОСОБА_2 31.07.2025 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, повторно протягом року керував транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Також відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 06.06.2025 року серії ВАД № 145076 ОСОБА_2 06.06.2025 року близько 23 год. 57 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй співмешканці ОСОБА_3 , завдавши шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину у вчинені 31.07.2025 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та надав суду пояснення за змістом яких працівники поліції зупинили керований ним автомобіль ВАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , коли він рухався вул. Будівельній, 1, в м. Багачеве, в зв`язку з несправністю лівої фари, яку не встиг замінити. Під час спілкування з працівниками поліції він визнав, що не має посвідчення водія, а також погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора, яким встановлено ступінь його алкогольного сп`яніння 0,58‰. Оскільки того дня жодних алкогольних напоїв не вживав, він не погодився з таким результатом, після чого він разом з працівниками поліції поїхав до лікарні, де повторно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який підтвердив попередній результат. Додатково вказав, що автомобіль він взяв тимчасового в користування, щоб поїхати у власних справах, та був обізнаним із позбавленням його права керування транспортними засобами, але він вимушений їздити заробляти кошти, що зумовлено його сімейними обставинами.

Також вказав, що не визнає вини у вчиненні 06.06.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у вечірній час 06.06.2025 року він прийшов до місця спільного проживання з ОСОБА_3 , але остання перебуваючи на подвір`ї з подругою розпивала спиртні напої, та в грубій формі з використанням нецензурної лексики відмовилась давати йому ключі від квартири, що спричинило словесний конфлікт між ними, в ході якого вони обоє висловлювались нецензурною лайкою. Через деякий час приїхали працівники поліції та він надав їм пояснення щодо обставин даного конфлікту.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення за змістом яких 06.06.2025 року близько 23 год. вона перебувала разом зі своєю подругою в дворі багатоквартирного будинку біля своєї квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час прийшов її колишній чоловік ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та почав вчиняти сварку, погрожував фізичною розправою. Працівників поліції викликала, щоб вони заспокоїли ОСОБА_1 і він припинив чіплятися до неї та її подруги. Додатково зазначила, що вони ще на початку травня 2025 року розійшлись, але ОСОБА_1 продовжує приходити та проживати разом з нею, що періодично супроводжується конфліктними ситуаціями між ними. Також вказала, що фактично претензій до ОСОБА_1 в зв`язку з подіями 05.06.2025 року не має.

Відповідно до рапорту оперативного чергового Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області 05.06.2025 року о 23 год. 56 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що її колишній співмешканець наніс їй тілесні ушкодження руками по обличчю.

За змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06.06.2025 року ОСОБА_3 повідомила, що 05.06.2025 року близько 23 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї.

Водночас ОСОБА_3 06.06.2025 року подано заяву за змістом якої просить припинити розгляд її повідомлення за фактом нанесення тілесних ушкоджень, оскільки вони є незначними та претензій ні до кого вона не має, допомоги поліції не потребує.

Судом за клопотанням ОСОБА_3 витребувано відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та вжито заходів до виклику в судове засідання свідка ОСОБА_4 , оскільки 05.06.2025 року вона була очевидцем конфлікту між нею та ОСОБА_1 , однак ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово не з`явилась.

Переглядом відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, долучених до матеріалів справи, встановлено, що між ОСОБА_1 , який мав зовнішні ознаки сп`яніння (нечітка мова, хитка хода, поведінка, що не відповідала обстановці), та ОСОБА_3 в присутності працівників поліції продовжувався словесний конфлікт, який супроводжувався взаємними погрозами та образами з використанням нецензурної лайки. Водночас поведінка ОСОБА_3 не свідчить про те, що вона перебувала в пригніченому чи стресовому стані внаслідок конфлікту, що виник між нею та ОСОБА_1 .

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки Alkotest 6810 Drager станом на 22 год. 25 хв. 31.07.2025 року ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 0,58‰.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 31.07.2025 року № 86, складеного черговим лікарем комунального некомерційного підприємства «Багачевська міська лікарня Багачевської міської ради», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 23 год. 10 хв. 31.07.2025 року перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Переглядом долучених до матеріалів справи відеозаписів встановлено, що працівниками поліції зупинено автомобіль ВАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з несправністю зовнішніх світлових приладів, під керуванням ОСОБА_1 , якому в зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що останній погодився. За результатами огляду, проведеного за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810, встановлено ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 0,58‰. У подальшому, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння в комунальному некомерційному підприємстві «Багачевська міська лікарня Багачевської міської ради», результат якого підтвердив факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 13.08.2024 року серії ББА № 330953 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, в зв`язку з керуванням ним 13.08.2025 року о 21 год. 23 хв. автомобілем Opel Vectra, н.з. НОМЕР_2 , який мав технічні несправності не працював задній габарит.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль ЗАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ).

Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 08.11.2024 року в справі № 690/537/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім іншого, визнано винуватим у вчиненні 13.08.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та вчиненні 04.07.2024 року, 12.08.2024 року та 13.08.2024 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Постановою Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 31.07.2025 року серії ЕНА № 5363114 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, в зв`язку з керуванням ним 31.07.2025 року о 23 год. 12 хв. автомобілем ЗАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Михайла Грушевського в м. Багачеве, будучи непристебнутим ременем пасивної безпеки, а також не увімкненням відповідного світлового покажчика повороту при зміні напрямку руху та не увімкненням сигналу аварійної сигналізації під час примусової зупинки працівниками поліції, та з застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні 31.07.2025 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас провадження в справі за фактом вчинення 06.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП України необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, крім іншого, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом п. 3) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашній насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас очевидним є те, що не кожна сварка чи словесний конфлікт між особами, які спільно проживають, що супроводжується нецензурною лайкою, безумовно слід розцінювати як домашнє насильство, оскільки для домашнього насильства характерним є можливість настання наслідків у вигляді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Верховним Судом у постанові від 07.11.2023 року в справі № 676/265/23 вказано, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту».

З урахуванням встановлених обставин справи вбачається, що поведінка ОСОБА_3 під час конфліктної ситуації з ОСОБА_1 не свідчила про те, що вона перебувала в пригніченому чи стресовому стані, та дії ОСОБА_1 викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що фактично виключає наявність домашнього насильства.

Натомість у таких діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Водночас за змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відносно правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, що позбавляє можливості перекваліфікувати діяння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи в суді.

Також відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. В такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Диспозицією ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті.

З урахуванням вказаного, крім іншого, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 4 ст. 121 КУпАП, є керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Відповідно до змісту п. 31.4, п. 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, крім іншого, за наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

З урахуванням вказаного, крім іншого, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 5 ст. 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно змісту до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами, крім іншого, особам, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

З урахуванням вказаного, крім іншого, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 2 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пп. а) п. 2.9. Правил дорожнього руху водієві, крім іншого, забороняєтьс я керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду справи не встановлено наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, вищевказаних адміністративних правопорушень в стані крайньої необхідності, в розумінні ст. 18 КУпАП, чи в стані неосудності, в розумінні ст. 20 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення 31.07.2025 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

При цьому, саме по собі визнання вини в частині вчинених адміністративних правопорушень не може ототожнюватися із щирим розкаянням винної особи, оскільки щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення винної особи до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, чого в діях ОСОБА_1 з урахуванням обставин справи не встановлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за вчинення 31.07.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення 31.07.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, та вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення 31.07.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Положеннями ч. 1 ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.02.2023 року в справі № 464/4690/20, суд, призначаючи особі адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує таке його право на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 04.09.2023 року в справі № 702/301/20, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Також Верховним Судом вказано, що при цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Вказані висновки Верховного Суду є вагомими та підлягають до застосування, в якості аналогії і під час накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за адміністративні правопорушення на транспорті, санкцією яких передбачено такий вид даного адміністративного стягнення, в силу того, що відповідно до змісту абз. 2 п. 20, абз. 8 п. 21 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511), рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, підлягає надсиланню до територіального сервісного центру МВС за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, зазначеної в цьому рішенні, та вже перед складенням іспитів працівник територіального сервісного центру МВС, крім іншого, перевіряє відомості про особу, яка подала зазначені документи, за державними реєстрами щодо осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

З огляду на вказане вбачається, що накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами особи, яка навіть не отримувала посвідчення водія, перешкоджатиме і в майбутньому отримати його упродовж строку, визначеного в судовому рішенні, зокрема в формі постанови.

Положеннями ст. 28 КУпАП передбачено, що оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом абз. 4 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до матеріалів справи власником автомобіля ЗАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , яким 31.07.2025 року керував ОСОБА_1 є ОСОБА_6 , у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення даного транспортного засобу, не підлягає застосування відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту ч.ч. 2, 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті, тобто 10 років.

Згідно ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Таким чином, на час розгляду справи строк не відбутого ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, накладеного постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 08.11.2024 року в справі № 690/537/24, становить 4 роки 1 місяць 5 днів.

З огляду на вказане, при визначені ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке є більш серйозним з числа вчиненим адміністративних правопорушень, враховуючи характер та обставини вчинених правопорушень, особу винного, який систематично вчиняє адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не є власником автомобіля ЗАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , вважаю за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу, розмір якого є безальтернативним за санкцією даної статті, 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП тривалість додаткового покарання ОСОБА_1 у виді позбавленням права керування транспортними засобами слід визначити на строк 10 (десять) років.

Крім того, з огляду на встановлені обставини справи, вважаю, що провадження в даній справі за фактом вчинення 06.06.2025 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 23, 28, 30, 33-36, 40-1, 121, 126, 130, 245, 247. 251, 265, 279, 280, 283, 284, 317-1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні 31.07.2025 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5, ст. 126, ч. 4, ст. 121, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення 06.06.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., який підлягає сплаті за наступними реквізитами: рахунок отримувача UA0026001, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕПК), код класифікації доходів бюджету 22030106, з обов`язковим зазначенням у призначені платежу «сплата судового збору стягнутого на користь держави постановою Багачевського міського суду Черкаської області від 14.10.2025 року в справі № 690/385/25»

Штраф має бути сплачений правопорушником на рахунок за наступними реквізитами: рахунок отримувача UA0023001, отримувач ГУК у Черкаській області/Черкаська обл./21081300, код отримувача 37930566, банк отримувача Казначейство України (ЕПК), код класифікації доходів бюджету 21081300, з обов`язковим зазначенням у призначені платежу «сплата штрафу за постановою Багачевського міського суду Черкаської області від 14.10.2025 року в справі № 690/385/25, протоколи про адміністративне правопорушення від 31.07.2025 року серії ЕПР1 № 408582, від 31.07.2025 року серії ЕПР1 № 408570, від 31.07.2025 серії ААД № 402555», не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, 81 600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн., та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Багачевський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.