П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

29 жовтня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва надійшли справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 №758/13584/25 (провадження 3/758/4814/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та №758/13685/25 (провадження 3/758/4815/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

27 серпня 2025 року, о 21 годині 34 хвилині, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру, а саме: вдарив рукою по голові, чим завдав фізичного болю, але не спричинив тілесних ушкоджень, останній завдав психологічної шкоди потерпілій, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 27 серпня 2025 року, о 21 годині 34 хвилині, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру, а саме: в стані алкогольного сп`яніння вдарив дитину по голові, чим завдав фізичного болю, але не сприщив тілесних ушкоджень, останній завдав психологічної шкоди дитині та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину в учиненому визнав та щиро розкаявся, підтвердив обставини викладені в протоколах. Вказав, що внаслідок дій зазначених в протоколах потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинено шкоду.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Разом з цим, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у редакції чинній з 19 грудня 2024 року, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у редакції чинній з 19 грудня 2024 року, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Таким чином, умисно вчинивши дії психологічного характеру відносно ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство - адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених адміністративих правопорушеннях, встановлено дослідженими доказами в справі, зокрема:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №635210 від 27 серпня 2025 року та серії ВАД №627209 від 27 серпня, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , в яких остання повідомила, зокрема, про обставини вчинення ОСОБА_1 дій психологічного характеру по відношенню до неї;

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд вважає за необхідне об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які перебувають у провадженні судді Денисова О.О., виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають порядок об`єднання справ про адміністративне правопорушення, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод (п. п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання порядку об`єднання справ в одне провадження, суд доходить висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , притягується до відповідальності за вчинення двох правопорушень, які розглядаються одним і тим же органом (судом), та їх розгляд призначений на 29 жовтня 2025 року, суд дійшов висновку про необхідність об`єднання справ №758/13584/25 (провадження 3/758/4814/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та №758/13685/25 (провадження 3/758/4815/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в одне провадження для спільного розгляду.

ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відноситься до числа більш серйозних, оскільки санкція цієї статті передбачає більш суворіше стягнення, ніж санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому адміністративне стягнення йому необхідно призначити в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, необхідним і достатнім убачається накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Разом з цим, не вбачається необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33, ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8, 283, 284, 287, 294, 303, 307, 308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справи №758/13584/25 (провадження 3/758/4814/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та №758/13685/25 (провадження 3/758/4815/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єднати в одне провадження та об`єднаній справі присвоїти єдиний номер №758/13584/25 (провадження 3/758/4814/25).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О. О. Денисов