ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/3879/25 Головуючий 1 інстанції: Бугера О.В.
Провадження №33/818/1316/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю особи, щодо якої

закрито провадження ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м.Харкова від 26 червня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та мотивував своє рішення тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся побутовий конфлікт щодо побутових питань. Доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 щодо потерпілої ОСОБА_2 домашнього насильства, а саме дій психологічного характеру (погроз), внаслідок яких була завдана шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 вчинив щодо неї психологічне насильство, а саме: словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, яке викликало у неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захисти себе та завдало шкоду її психічному здоров`ю. Вказала, що ОСОБА_1 примушував її стати на коліна та вибачатися перед ним. Зазначила, що вищевказана поведінка ОСОБА_1 щодо неї має регулярний характер. Наголосила, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив, що в їх сім`ї нецензурна лайка, конфлікти та образи в бік дружини, є нормою.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, щодо якої закрито провадження, ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_2 , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилася. ОСОБА_2 подала до Харківського апеляційного суду заяву про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення без її участі, а тому апеляційний розгляд відбувся за її відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, думку особи, щодо якої закрито провадження,дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №332509

22 квітня 2025 року о 09-50 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали в погрозах та ображанні нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , детально проаналізував усі надані докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №332509 від 22 квітня 2025 року, який має припущення щодо імовірності завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , вказане не охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП;

-форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якій зазначено, що рівень небезпеки низький та заборонний припис не вчинявся;

-заяву ОСОБА_2 , в якій вона просила вжити заходи щодо її чоловіка ОСОБА_1 ;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких, 22 квітня 2025 року близько 09-50 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, які полягали в погрозах та нецензурній лайці, фізична сила до неї не застосовувалась, тілесні ушкодження відсутні;

-рапорт інспектора взводу №2 роти №4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП А.Погореленко, відповідно до якого, 22 квітня 2025 року екіпаж 4102 прибув на виклик «домашнє насильство» за адресою: АДРЕСА_1 , де заявниця ОСОБА_2 повідомила, що її чоловік вчинив щодо неї домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали в погрозах та нецензурному висловлюванні, фізичної сили не застосовував, тілесній ушкодження відсутні;

-дані відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що в присутності поліцейських подружжя продовжувало сваритись, висловлюватися на підвищених тонах, негативно характеризувати один одного працівникам поліції, повідомляли про наявність майнового спору. На запитання поліцейської до потерпілої ОСОБА_2 , в чому полягала потреба виклику поліції, остання повідомила, що вона хоче щоб ОСОБА_1 погодився підписати документи, які обіцяв на компенсацію. Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомили про взаємні претензії щодо проживання та отримання компенсації.

На основі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 щодо неї психологічного насильства, а саме: словесних образ, погроз, приниження, переслідування, залякування, є невмотивованими, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Доказів про примушування ОСОБА_2 стати на коліна та вибачатися перед ОСОБА_1 , суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не надано, і матеріали провадження їх не містять.

Згідно ст.251 КУпАП жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Як слідує із матеріалів справи вищевказані докази отримані лише на підставі пояснень ОСОБА_2 і є похідними від них за відсутності будь-яких інших об`єктивних фактичних даних на підтвердження пояснень ОСОБА_2 .

Інших доказів які б у своїй сукупності давали б підстави дійти висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП, матеріали справи не містять та до апеляційної скарги не долучено, що не узгоджується із стандартом доказування (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року).

Таким чином, дані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП, відсутні.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м.Харкова від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня