Номер провадження: 33/813/2073/25
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Пересипського районного суду міста Одесивід 03 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Пересипського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2025 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень на користь держави.

Зобов`язано ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 20.07.2025 о 17:35 годині, керував транспортним засобом марки «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Хутірська, 63, в м. Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені, не реагують на світло та більш блискучі, ніж зазвичай, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить визначити рішення суду незаконним, зняти звинувачення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постанова суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Вказує, що в рішеннях по справах № 523/4788/24 та № 523/14124, де були такі ж звинувачення та такі ж обставини відносно ОСОБА_1 , судом було враховано ст. 62 Конституції України, проте зазначене судом не було враховано у даній справі.

Також вказує, що судом не враховано, що висунуті звинувачення не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру, особи, які керують транспортними засобами тощо, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції).

Згідно з п. 12 вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_2 , суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 397445 від 20.07.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників поліції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 397445 від 20.07.2025 року, яким зафіксовано, що 20.07.2025 о 17:35 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Хутірська, 63, в м. Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені, не реагують на світло та більш блискучі, ніж зазвичай, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. В графі щодо пояснень зазначив, що надасть в суді, вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 5);

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, запитали про заборонені предмети, перевірили документи, під час перевірки поліцейський зазначив, що у ОСОБА_1 була ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 сказав, що провадження закрито за відсутністю складу. Поліцейський запитав: «Наркотичні засоби не вживали?», на що ОСОБА_1 відповів: «Нет конечно, сигареты, алкоголь да» (17:41:23 хв). «Якщо я вам зараз запропоную проїхати …» - сказав поліцейський, на що ОСОБА_1 відповів, що ні, це знову суд (17:41:24 хв). Поліціант зазначив, що це лише півгодини та ОСОБА_1 відповів: «Я знаю…я еду с футбола, у меня ужасное настроение, я еду с товарищем домой…я не хочу, у меня есть для этого медицинские основания…у меня потом проблем не будет…если у вас есть желание, можете составить еще одну 130». (17:41:37 хв). Працівник поліції знов пропонує проїхати та здати біоматеріал, на що ОСОБА_1 зазначив, що не хоче витрачати свій час, такий його вибір (17:43:59 хв). Поліцейський вказав, що у ОСОБА_1 блищать очі, худощава статура та знов запропонував проїхати до медичного закладу, зазначивши, що тоді вони будуть складати протокол, якщо ОСОБА_1 не поїде, ознайомили зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, п. 2.5 ПДР, на що ОСОБА_1 сказав, що не хоче (17:47:21 хв). Згодом ОСОБА_1 ознайомили з протоколом, який останній підписав (18:11:19 хв).

Посилання заявника на справи № 523/4788/24 та № 523/14124, де були такі ж звинувачення та такі ж обставини відносно ОСОБА_1 та ухвалені судові рішення, якими закриті провадження щодо нього, то апеляційний суд їх відхиляє, оскільки вказані рішення суду першої інстанції стосуються інших фактичних обставин та не мають преюдиційного значення у даній справі.

У даній справі розглядається питання щодо відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є предметом доказування.

Апеляційний суд вказує, що сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останн ім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

При цьому, підстави відмови від медичного огляду на стан сп`яніння небажання витрачати свій час, поганий настрій, раніше закриті провадження у справах про притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП - не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Необґрунтованими є доводи скарги, що судом не враховано, що висунуті звинувачення не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки зібрані у справі докази у своїй сукупності є достатніми для висновку про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого законом, оскільки повноважними посадовими особами у передбачений законом спосіб зафіксована відмова ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, заявник в апеляційній скарзі взагалі не зазначає.

Намагання в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції доповнити свої доводи не ґрунтується на вимогах ч. 7 ст. 294 КУпАП, якою визначено перегляд апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги.

Судом не встановлено по справі неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які можуть бути підставами для не обмеження суду апеляційної інстанції доводами апеляційної скарги.

Власне помилкове тлумачення ОСОБА_1 вказаних ним доводів апеляційної скарги, які базуються на тому, що за аналогічних обставин суди раніше його вже звільняли від відповідальності, не можуть бути взяті до уваги у розрізі теперішньої справи. Натомість, незаконність, на його думку, дій працівників поліції під час зупинки та огляду транспортного засобу та не відсторонення його від права керування транспортним засобом наразі не є доводами апеляційної скарги.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова