Єдиний унікальний номер 448/582/25
Провадження № 3/448/348/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2025 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., з участю секретаря судового засідання Романченко І.А. та захисника ОСОБА_1 адвоката Черниш Т.І., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Марнеулі Республіки Грузія, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області із ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №328811 від 02.04.2025 року, складеного інспектором прикордонного контролю вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майстер сержантом ОСОБА_2 та матеріалів даної справи, слідує те, що 02.04.2025 року о 12 годині 30 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час прикордонного контролю було виявлено особу, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 22.01.2025 року на установчі дані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході додаткової перевірки документів вказаної особи з`ясувалось, що така являється громадянкою України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та така перетинала державний кордон на в`їзд в Україну 20.06.2024 року, пред`явивши для перетину державного кордону паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на установчі дані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Такими своїми діями констатовано, що ОСОБА_1 вчинила спробу перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, порушивши ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство», ст.ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підп.1 п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, та її дії кваліфіковано за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, однак така у судове засідання не з`явилася. Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що інтереси такої представлятиме адвокат Черниш Т.І.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Черниш Т.І. зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення від 02.04.2025 року не є належним та достовірним доказом вини її підзахисної у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Працівниками прикордонної служби взагалі необґрунтовано та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , так, як в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.204-1 КУпАП. Згідно рішення про відмову в перетині державного кордону України від 02 квітня 2025 року, винесеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянці ОСОБА_6 відмовлено у виїзді з України у зв?язку з тим, що вона не змогла надати на паспортний контроль необхідні документи, які надають право на виїзд з України, відповідно до постанови КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а саме: відсутній дійсний паспортний документ на право перетину ДКУ, термін дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон закінчився 04.12.2024 року. Таким чином, громадянку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як громадянку України, в той час, як вона є громадянкою Грузії. Покликалася на те, що ОСОБА_1 дійсно перетнула ДК на в`їзд в Україну 20.06.2024 року по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 . Разом з тим, паспорт громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданий 01.08.2012 року П`ятихатським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, що підтверджується листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 27.03.2025 року. Окрім того, вказаним вище листом Жовтоводський відділ ГУ ДМС в Дніпропетровській області повідомив громадянку ОСОБА_1 про те, що перевіркою з відділу імміграції та обробки заяв на оформлення посвідки на постійне проживання Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_1 вважається такою, що проживає на території України на законних підставах та має право на отримання/обмін посвідки на постійне проживання в Україні. Актом від 28 березня 2025 року № 1 Жовтоводський відділ ГУ ДМС у Дніпропетровській області вилучив у громадянки ОСОБА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 01.08.2012 року П`ятихатським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, та видав їй довідку № 1223/02 від 28.03.2025 року про вилучення паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого 01.08.2012 року П`ятихатським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. В Інформації про особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданій працівниками прикордонної служби, також містяться відомості про недійсність паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданий 01.08.2012 року П`ятихатським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Проте, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , дата видачі: 04.12.2014, дійсний до: 04.12.2024, значиться дійсним. Фактично, паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий 01.08.2012 року П`ятихатським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області анульовано та вилучено 27.03.2025 року, а паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на підставі анульованого паспорту, вважається дійсним. Таким чином, враховуючи вищенаведене, її підзахисна ОСОБА_1 з незалежних від неї причин, на території України перебуває як іноземка, має дійсний паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , та одночасно має дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , термін дії якого закінчився 04.12.2024 року, що суперечить вимогам діючого законодавства України. Стверджувала, що 02 квітня 2025 року о 12 год. 30 хв. громадянка ОСОБА_1 не мала прямого умислу перетнути державний кордон України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів. Наявність у Формі-1 ДМСУ неанульованого паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 спричинена незалежними від ОСОБА_1 обставинами та не з її вини. Таким чином, вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення її підзахисної ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що з 08:00 год. по 20:00 год. 02.04.2025 року виконував обов`язки в прикордонному наряді «ПД» (виїзд) в п/п «Шегині». Близько 12.30 год. на виїзд з України в РП прибула громадянка ОСОБА_1 , яка пред`явила паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон, однак при поглибленій перевірці даної особи було встановлено, що вказана громадянка у червні місяці 2024 року перетинала державний кордон по паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Таким чином, громадянка ОСОБА_1 вчинила спробу перетинання державного кордону України без відповідних документів. Стверджував, що надалі відносно вказаної громадянки був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП. Покликався на те, що йому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було відомо, що ОСОБА_1 не є громадянкою України. Згідно Ф-1, яка є в розпорядженні ДПС вказана громадянка являлась громадянкою України. Відмітки про те, що паспорт для виїзду за кордон громадянки ОСОБА_1 вилучений чи недійсний, не було. Вважає, що він вчинив вірно, склавши протокол відносно даної громадянки, оскільки підстав такий не складати у нього не було, так як вказана громадянка раніше користувалась паспортом громадянина України для виїзду за кордон при перетині державного кордону (2022-2024 роки).

Заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Черниш Т.І., особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_7 , дослідивши подане клопотання про закриття провадження, а також матеріали вказаної адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст даної статті визначає предмет доказування органів адміністративної юрисдикції, які на етапі слухання справи мають проаналізувати зібрані матеріали і обставини справи. Щоб винести мотивоване і законне рішення, органу адміністративної юрисдикції необхідно встановити, чи був учинений адміністративний проступок. Це означає, що необхідно з`ясувати, чи мають місце в діянні особи, яка притягується до відповідальності, всі ознаки, що характеризують склад адміністративного проступку.

Під складом адміністративного проступку розуміють сукупність установлених законом суб`єктивних і об`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративний проступок. Структура складу містить у собі чотири елементи (підсистеми): 1) суб`єкт правопорушення; 2) об`єкт правопорушення; 3) суб`єктивну сторону; 4) об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознаки, що характеризує суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну сторону або об`єктивну сторону адміністративного проступку, свідчить про те, що це правопорушення не відбувалося.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає Державний кордон України, та бажає вчинити такі протиправні дії.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити наявність в діях громадянки ОСОБА_1 факту спроби перетину нею державного кордону України без відповідних документів, та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Згідно статей 1 та 3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

На підтвердження вини громадянки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП долучено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 02.04.2025 року серії ЗхРУ №328811, згідно із яким 02.04.2025 року о 12 годині 30 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час прикордонного контролю було виявлено особу, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 22.01.2025 року на установчі дані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході додаткової перевірки документів вказаної особи з`ясувалось, що така являється громадянкою України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та така перетинала державний кордон на в`їзд в Україну 20.06.2024 року, пред`явивши для перетину державного кордону паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на установчі дані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- рапорти військовослужбовців ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від 02.04.2025 року, в яких зокрема йде мова про те, що вказаного дня об 12:30 год. було виявлено громадянку ОСОБА_1 , яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 22.01.2025 року на установчі дані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, при поглибленій перевірці вказаної громадянки стало відомо, що така перетинала державний кордон на в`їзд в Україну 20.06.2024 року, пред`явивши для перетину державного кордону паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на установчі дані ОСОБА_5 ;

- фотокопію довідки «інформація про особу», з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Марнеулі Республіка Грузія, місце проживання: АДРЕСА_1 , документувалась паспортним документом - паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , стан документа «недійсний»;

- фотокопію паспорта громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 22.01.2025 року на установчі дані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- витяг з бази даних підсистеми БД «РИЗИК» щодо перетину кордону громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення громадянкою ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України без відповідних документів.

Під час розгляду справи встановлено, що 02.04.2025 року о 12 годині 30 хвилин, громадянка ОСОБА_1 , як підставу для переміщення кордону, пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 22.01.2025 року на установчі дані ОСОБА_3 , і такі її дії, кваліфіковано, як спроба перетинання державного кордону без відповідних документів.

Із доданого до матеріалів адміністративної справи витягу з підсистеми БД «Ризик» вбачається, що громадянка ОСОБА_1 протягом 2022-2024 років при перетині державного кордону пред`являла паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що станом на 02.04.2025 року (дата вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення) паспорт громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданий 01.08.2012 року Пятихатським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області анульовано та вилучено.

На підставі, як згодом стало відомо анульованого і недійсного паспортного документа, - паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на установчі дані ОСОБА_1 , такій було видано 04.12.2014 року паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Проте за обліками ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП, відповідно до п.89 Постанови КМУ від 07.05.2014 року за №152 зі змінами: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 визнаний недійсним 02.04.2025 року Жовтоводським відділом ГУ ДМС в Дніпропетровській області та знищений згідно акту №1223/1518-25 від 29.04.2025 року.

Під час перетину державного кордону громадянка ОСОБА_1 неодноразово наголошувала працівникам прикордонної служби, що вона являється громадянкою Грузії, на підтвердження чого надала паспортний документ Республіки Грузія № НОМЕР_1 , виданий 22.01.2025 року на її установчі дані. Вказане підтвердила в судовому засіданні її захисник-адвокат Черниш Т.І.

На запитувану судом інформацію стосовно громадянства ОСОБА_1 , Жовтоводський відділ ГУ ДМС в Дніпропетровській області листом від 02.10.2025 року за №1223-1141/1223-25 надав наступну інформацію, а саме те, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється громадянкою Грузії та проживає на території України на законних підставах по посвідці на постійне проживання в Україні № НОМЕР_4 , орган видачі 3501, дата видачі - 17.06.2025 року, дата закінчення строку дії 17.06.2035 року.

Вищевикладене свідчить про те, що уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншого тлумачення події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 204-1 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП не було встановлено, а за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених ст.251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, а тому суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для звернення судового збору з громадянки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак