Справа № 135/1369/25
Провадження № 33/801/1108/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 672616 від 17 вересня 2025 року, ОСОБА_2 26 червня 2025 року о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи в м. Ладижин по вул. П. Кравчика, 4 в актовому залі засідань, в присутності інших осіб висловлювалась словом «кончений», чим вчинила дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 672616 від 17 вересня 2025 року закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у зв`язку з тим, що він участі у розгляді справи не брав, у судові засідання не викликався, копія постанови суду йому не надсилалась.

По суті просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що постанова суду першої інстанції підлягає до скасування, оскільки суд першої інстанції належним чином не повідомляв та не викликав потерпілого у судове засідання. Як наслідок ОСОБА_1 позбавлено права на справедливий, неупереджений суд на засадах рівності та законності, а також можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 269 КУпАП. Вважає, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки слово «кончений» в українській мові є русизмом, який використовується для висловлення зневаги чи осуду.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

ОСОБА_2 та її захисник адвокат Бодачевський Р. В. у судовому засіданні просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову судом винесено 24 вересня 2025 року (а. с. 65-73). При цьому жодних доказів направлення копії постанови потерпілому матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Статтею 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Пункт 2 частини першої статті 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання про те, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статями 185-7, 187КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу (частина друга статті 268 КУпАП).

Відповідно до приписів частини другої статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 173 КУпАП розглядаються протягом доби.

Отже, з урахуванням системного аналізу наведених норм вбачається, що участь потерпілого при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, не є обов`язковою. Водночас за необхідності потерпілий може бути допитаний як свідок. При цьому розгляд таких справ має відбутися протягом доби з моменту їх надходження до суду, з урахуванням часу надходження справи, вихідних і святкових днів, а також часу необхідного для повідомлення учасників справи, що свідчить про обов`язок суду здійснити розгляд у скорочені строки незалежно від явки учасників провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_1 викликався судом першої інстанції у судове засідання, призначене на 23 вересня 2025 року на 16:00 год телефонограмою від 22 вересня 2025 року, переданою секретарем судового засідання ОСОБА_3 (а. с. 19).

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення потерпілого про дату, час і місце судового засідання, а також щодо нібито порушення його права на справедливий і неупереджений судовий розгляд на засадах рівності та законності, у тому числі права реалізувати передбачені статтею 269 КУпАП процесуальні можливості, апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 23 вересня 2025 року о 16:00 годині. Оскаржувану постанову судом першої інстанції було постановлено 24 вересня 2025 року, тобто у розумний строк, що відповідає вимогам статті 277 КУпАП щодо своєчасного розгляду справ про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ним постанову суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд.

Такі вимоги апеляційної скарги виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції, оскільки частиною 8 статті 294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

У зв`язку з викладеним клопотання про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції до задоволення не підлягає, а суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши обставини справи, та надавши оцінку доказам, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце.

Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Із суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

Судом першої інстанції вірно встановлені наступні обставини:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17 вересня 2025 року серії ВАД № 672616, 26 червня 2025 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Ладижин по вул. П. Кравчика, 4 в актовому залі засідань, в присутності інших осіб висловлювалась словом «кончений», чим вчинила дрібне хуліганство.

На підтвердження викладених у протоколі № 672616 від 17 вересня 2025 року обставин поліцейським до матеріалів справи додано ряд документів, зокрема:

1. Протокол прийняття усної заяви про кримінальне правопорушення від 08 липня 2025 року, складений оперуповноваженим сектору кримінальної поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, в якому зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 про те, що 27 червня 2025 року під час проведення 51-ї сесії Ладижинської міської ради VIII скликання, в приміщенні за адресою: м. Ладижин, вул. Петра Кравчика, 4, він виступав публічно з трибуни з питань соціального захисту військовослужбовців. У ході сесії, за його словами, у присутності інших осіб, ОСОБА_2 , заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів, висловилася щодо нього нецензурною лексикою «Канівець кончений», чим принизила його честь і гідність. Він просив вжити передбачених законом заходів реагування.

У протоколі міститься застереження, зроблене працівником поліції, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, передбачену ст. 383 КК України. Також заявнику було роз`яснено права, гарантовані ст. 60 КПК України, зокрема: право на подання доказів, отримання витягу з ЄРДР, звернення з клопотаннями та інші процесуальні права.

2. Рапорт уповноваженого працівника поліції від 08 липня 2025 року № 3857, в якому зазначено, що 08 липня 2025 року до чергової частини Відділення поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшла письмова заява від ОСОБА_1 , командира взводу військової частини НОМЕР_1 . У поданій заяві викладено, що 27 червня 2025 року о 15:55 , під час проведення 51-ї сесії Ладижинської міської ради VIII скликання в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів, під час виступу ОСОБА_1 публічно висловилася у його бік нецензурною лексикою «Канівець кончений».

3. Письмові пояснення ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , командир взводу військової частини НОМЕР_1 , повідомив, що 27 червня 2025 року разом з побратимами військовослужбовцями Збройних Сил України, інвалідами війни та ветеранами, взяв участь у 51-й сесії Ладижинської міської ради VIII скликання, яка відбувалася в актовій залі. Зі слів заявника, під час сесії, з дозволу голови ради, він виголосив публічний виступ з метою обговорення питань соціального забезпечення військовослужбовців.

Після завершення сесії, заявник дізнався від знайомого про оприлюднення у соціальній мережі Facebook відеозапису сесії, де на 01 год 15 хв. 55 сек. зафіксовано, як ОСОБА_2 , заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів, у момент, коли заявник виголошував свій виступ, вжила у спілкуванні з третьою особою фразу: «Канівець кончений». Це висловлювання, за словами заявника, було сприйняте ним як публічне приниження його честі та гідності як військовослужбовця, що стало підставою для звернення до правоохоронних органів із заявою про вжиття відповідних заходів.

4. Рапорт від 04 липня 2025 року, який зареєстрований в Єдиному обліку за № 3804, містить повідомлення заявника ОСОБА_4 , військовослужбовця Збройних Сил України, про те, що 26 червня 2025 у місті Ладижин, під час 51-ї сесії Ладижинської міської ради, під час розмови з міським головою ОСОБА_5 (помічниця мера) вжила образливе висловлювання на адресу командира ОСОБА_1 , а саме назвала його «конченим». Заявник зазначив, що дізнався про цей факт із запису сесії, розміщеного в соціальній мережі Facebook.

5. Реєстраційна картка звернення ОСОБА_1 , учасника бойових дій, військовослужбовця Збройних Сил України, адресована через Урядовий контактний центр до Міністерства з питань ветеранів та до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Згідно з даними картки, звернення зареєстровано 06 серпня 2025 року за № КА-19128723. У ньому заявник ОСОБА_1 повідомив, що 27 червня 2025 року виступав на 51-й сесії Ладижинської міської ради з питань соціального забезпечення ветеранів та виділення землі. Під час його виступу, за словами заявника, заступниця міського голови ОСОБА_2 обізвала заявника нецензурною лайкою, чим принизила честь та гідність військовослужбовця ЗСУ.

Він звернувся 08 липня 2025 року до відділу поліції у м. Ладижин із відповідною заявою, яка була зареєстрована за № 3857 від 08 липня 2025 року, але станом на 06 серпня 2025 року заяву не внесено до ЄРДР, ніхто із ним не зв`язався та не вирішував цю ситуацію. У зв`язку з цим він просив належного реагування на своє звернення.

6. Рапорт від 09 серпня 2025 року (вх. № 4295), що свідчить про повторне звернення ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність органів поліції у зв`язку з відсутністю належного реагування на його первинну заяву. Заявник підтвердив викладені обставини та наголосив, що станом на 06 серпня 2025 року жодна процесуальна дія за його зверненням не була вжита, а дані до ЄРДР не внесені.

7. Вказані матеріали звернення ОСОБА_1 були направлені до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, що підтверджується супровідним листом Відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 09 липня 2025 року, адресованим начальнику вказаного територіального органу СБУ.

У листі зазначено, що до поліції надійшло звернення ОСОБА_1 , командира взводу військової частини НОМЕР_1 , у якому він повідомив про публічне висловлювання образливого характеру на його адресу з боку ОСОБА_2 , заступника міського голови м. Ладижин. На думку заявника, ці висловлювання принизили його честь і гідність як військовослужбовця. Враховуючи зміст заяви, що, на думку поліції, могло свідчити про наявність ознак правопорушення, передбаченого ст. 435-1 Кримінального кодексу України матеріали були передані до Управління СБУ у Вінницькій області для вирішення питання в межах компетенції.

8. У відповідь до матеріалів справи долучено листа слідчого відділу Управління СБУ у Вінницькій області від 27 серпня 2025 року, в якому повідомляється, що слідчим підрозділом СБУ в межах законодавчої компетенції було розглянуто матеріали перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій з боку заступника міського голови м. Ладижин ОСОБА_2 . У ході аналізу зазначених матеріалів встановлено, що диспозиція статті 435-1 Кримінального кодексу України (Образа честі і гідності військовослужбовця, погроза військовослужбовцю) встановлює спеціального суб`єкта злочину військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста під час проходження зборів.

З огляду на вказане, слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області зроблено висновок про відсутність у перевірених матеріалах ознак кримінального правопорушення, досудове розслідування якого належить до підслідності Служби безпеки України. У зв`язку з цим матеріали були повернуті до Відділення поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області для прийняття рішення відповідно до компетенції.

9. Рапорт від 11 вересня 2025 року, зареєстрований в Єдиному обліку за № 4797, містить інформацію про надходження до Відділення поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області матеріалів перевірки, надісланих Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області.

Зазначені матеріали стосуються звернення ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій заступника міського голови м. Ладижин ОСОБА_2 . Відповідно до фабули ЄО, подія мала місце 27 серпня 2025 року о 10:00 за адресою: м. Ладижин, вул. Петра Кравчика, буд. 4 у приміщенні, де здійснює свою діяльність Ладижинська міська рада.

10. Також до матеріалів справи долучено два рапорти майора поліції Андрія Розлуцького, заступника начальника начальника СВГ ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

У першому рапорті від 04 серпня 2025 року, складеному на підставі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», зазначено про необхідність продовження строку розгляду звернення громадянина ОСОБА_4 (ЄО № 3804) до 45 діб. Підставою для цього стала відсутність можливості опитати всіх учасників події, що, за змістом звернення, відбулася 26 червня 2025 року під час сесії Ладижинської міської ради.

В іншому рапорті від 07 липня 2025 року той самий посадовець повідомляє, що в ході розгляду матеріалів ЄО № 3804 ним було виявлено у соціальній мережі Facebook відеозапис 51-ї сесії Ладижинської міської ради, за посиланням https://www.facebook.com/share/v/163hARQGk5/. На відео, зафіксованому під час засідання, міститься висловлювання ОСОБА_2 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 , який був присутній на сесії.

11. Письмові пояснення ОСОБА_2 , надані працівникам поліції в межах розгляду повідомлення про адміністративне правопорушення.

У своїх поясненнях ОСОБА_2 категорично заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Зокрема, вона зазначила, що під час 51-ї сесії Ладижинської міської ради, яка відбулася 26 червня 2025 року, не вживала жодних образливих чи нецензурних висловлювань на адресу ОСОБА_1 , тим більше у публічній формі чи у присутності інших осіб.

ОСОБА_2 заявила, що вважає подану заяву безпідставною та такою, що не відповідає дійсності. Вона вказала, що не має конфліктних взаємин із ОСОБА_1 і жодних дій, які могли б об`єктивно бути кваліфіковані як дрібне хуліганство, не вчиняла.

12. Супровідний лист начальника Відділення поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , адресований міському голові Ладижинської територіальної громади ОСОБА_7 .

У листі зазначено, що у зв`язку з зверненням громадянина ОСОБА_4 від 04 липня 2025 року, яке було зареєстровано в Єдиному обліку за № 3804, поліцією здійснюється перевірка фактів, викладених у заяві. Зокрема, йдеться про подію, що мала місце під час 51-ї сесії Ладижинської міської ради 26 червня 2025 року, на якій, за твердженням заявника, було зафіксовано некоректне висловлювання заступником міського голови Ладижинської міської ради Людмилою Бучко на адресу військовослужбовця.

З огляду на викладене, поліція запросила у міського голови інформацію щодо цього випадку, а також наявні матеріали реагування.

13. Відповідь виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 14 серпня 2025 року, адресовану начальнику ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області підполковнику поліції Революку В. О.

У відповіді зазначено, що запит поліції щодо надання копій документів у зв`язку зі зверненням громадянина ОСОБА_4 від 04 липня 2025 року (ЄО № 3804) не може бути задоволений з огляду на вимоги чинного законодавства. Зокрема, виконавчий комітет послався на: ч. 2 ст. 19 Конституції України обов`язок органів влади діяти у межах повноважень; п. 2 ч. 6 Положення про Національну поліцію - право поліції одержувати інформацію в порядку, встановленому законом; главу 15 КПК України, зокрема ст. 159 КПК, яка передбачає, що тимчасовий доступ до промов і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У зв`язку з цим, виконавчий комітет відмовив у наданні копій запитуваних документів, проте висловив готовність до співпраці в рамках чинного законодавства.

14. Рапорт старшого лейтенанта поліції Котика В., дільничного офіцера поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, адресований начальнику підрозділу підполковнику поліції Революку В. О.

Згідно з рапортом, 15 серпня 2025 року в рамках розгляду матеріалів ЄО № 3804 від 04 липня 2025 року, працівником поліції було здійснено телефонний дзвінок заявникам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з метою відібрання пояснень для долучення до матеріалів перевірки.

Під час розмови обидва заявники повідомили, що перебувають у Донецькій області та не мають можливості з`явитися особисто. Водночас у телефонному режимі вони підтвердили наявність претензій до заступниці міського голови Ладижинської міської ради Бучко Л. Д., у зв`язку з висловлюванням, яке вона допустила у бік ОСОБА_1 під час його виступу на сесії міської ради 26 червня 2025 року.

Аналіз наявних у справі матеріалів свідчить про відсутність об`єктивних та належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Так, відеозапис, на який посилається заявник, не містить зображення ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , не фіксує факту безпосереднього вживання нецензурної лексики конкретною особою, не відображає адресності такого висловлювання, його змісту, контексту чи будь-якої реакції присутніх, яка б свідчила про публічне порушення порядку. Встановити, хто саме з осіб та по відношенню до кого вжив слово «кончений», з наданого відеозапису неможливо.

Протокол пленарного засідання 51-ї сесії Ладижинської міської ради, який є офіційним документом, не містить жодних відомостей про порушення регламенту, інцидент за участю ОСОБА_2 чи скарги на її поведінку з боку інших учасників засідання.

У матеріалах справи, у тому числі в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 672616 від 17 вересня 2025 року, також відсутні будь-які дані про свідків події, потерпілого або інших осіб, які могли б підтвердити факт учинення адміністративного правопорушення чи вказати на його публічний або суспільно небезпечний характер.

Численні рапорти працівників поліції, долучені до матеріалів справи, не можуть самі по собі вважатися належними доказами вчинення ОСОБА_2 правопорушення. Рапорт за своєю правовою природою є внутрішнім службовим документом, у якому працівник поліції інформує керівництво про встановлені ним обставини, а отже, він не є безстороннім доказом і не може бути покладений в основу висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Наявність рапорту не звільняє уповноважену особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, від обов`язку збирання належних, допустимих і достатніх доказів вини особи, у тому числі доказів, що підтверджують обставини, викладені в самому рапорті. Такий обов`язок прямо передбачений частиною другою статті 251 КУпАП, відповідно до якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його змісту іншими належними та допустимими доказами не може вважатися безумовним і достатнім доказом вини особи, оскільки становить лише попередню службову оцінку дій певної особи уповноваженим працівником поліції.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а через принцип презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ вказав, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, а також за відсутності належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні у справі матеріали не доводять наявності в її діях складу зазначеного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів по справі, і наведені скаржником міркування є безпідставними та носять суб`єктивний характер, не підтверджений належними доказами.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням наведеного, оскаржувана постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська