№ 3/755/5865/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 29 серпня 2025 року, о 12 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, 15, перебуваючи на робочій зміні на автомийці, на посаді адміністратора закладу, не вжив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на увіреному йому об`єкті та всіх можливих заходів щодо усунення таких перешкод, внаслідок чого, було спричинено матеріальні збитки транспортному засобу «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , а саме, двері на автомийці автоматично опустилися на транспортний засіб, що призвело до механічних пошкоджень, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що подія відбулася саме через неуважність водія автомобіля «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , який не встиг заїхати на автомийку протягом однієї хвилини, яка дається для заїзду автомобіля автоматично та вважає, що цього часу водієві достатньо.

Водій автомобіля «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що коли він під`їхав на автомийку, її ворота були відчинені, тому він, переконавшись у безпечності маневру та відсутності будь-яких перешкод для руху, почав заїжджати заднім ходом на автомийку на зелене світло, аж раптом, її автоматичні ворота почали опускатися зверху вниз та пошкодили його автомобіль. Вважає, що ворота повинні керуватися кнопками управління, які повинні натискатися самими водіями після заїзду та виїзду, або повинен спрацьовувати датчик управління, оскільки не для всіх водіїв достатньо однієї хвилини для здійснення даних маневрів. Пояснив, що за фактом даної події було складено протокол про адміністративне правопорушення також і відносно нього, однак, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2025 року провадження закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тому, вважає, що ДТП сталася саме з вини ОСОБА_1 , який не вжив заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху та не вжив всіх можливих заходів для усунення перешкод.

Дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Таким чином, проаналізувавши всі докази, у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437659; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями, а також, поясненнями ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні. Таким чином, все вищенаведене вказує на те, що саме у діях ОСОБА_1 вбачається порушення ПДР України, внаслідок чого, відбулася дана ДТП та склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 40-1, 124, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя