ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4155/25

30 жовтня 2025 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особi суддi Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від головного управління ДПС України у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий 26.02.1997 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , фізична особа-підприємець, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2025 року, у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_2 , відносно ОСОБА_1 , головним державним інспектором ГУ ДПС у Рівненській області складено протокол №9494Ж12/17-00-07-05-24 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинив порушення встановленого законодавством порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі громадського харчування та послуг, а саме: не забезпечено використання режиму попереднього програмування підакцизних товарів згідно кодів УКТ ЗЕД, не відображення в чеку марок акцизного податку для алкогольних напоїв, чим порушено вимоги п.1, 2, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, повістка про виклик останнього в судове засідання повернулась до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата.

Разом з тим, суд враховує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками.

У ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, розгляд справи здійснено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не організувала належного отримання своєї кореспонденції, та, будучи обізнаною щодо складання відносно неї вище вказаного протоколу, розгляд якого здійснюється судом, не цікавилась долею вказаної справи, тобто фактично не виявила бажання скористатися своїм правом участі під час розгляду справи відносно нього про адміністративне правопорушення.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так викладена у фабулі протоколу суть адміністративного правопорушення підтверджується: актом фактичної перевірки від 01.10.2025 №16630/Ж5/17-00-07-05-17/, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень; поясненнями ОСОБА_1 , які містяться у протоколі та у яких остання вказує, що порушення виникло через неуважність.

Відповідно до п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Вказаних вимог ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ОСОБА_1 не дотримав.

Відповідно до ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконливого висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи особу порушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як на посадову особу, а саме у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що повинно бути достатнім для його виправлення.

Відповідно до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.40-1, 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 /вісімдесят п`ятдесят / гривень.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/Костопіль м.тг/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок отримувача: UA0017523, Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору на реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Згідно ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд Рівненської області.

СуддяЛ. А. Грипіч