Справа № 462/6223/25
Провадження № 33/811/1642/25 Доповідач в 2-й інстанції: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2025 року про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції Львівського апеляційного суду,

встановив:

29 жовтня 2025 року до Львівського апеляційного суду надійшло подання Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2025 року про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції Львівського апеляційного суду у зв`язку із неможливістю утворити склад суду для судового розгляду.

Із подання вбачається, що у провадження Залізничного районного суду м. Львова надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку із заявленими всіма суддями Залізничного районного суду м. Львова заявами про самовідвід, розподіл справи не відбувся в зв`язку з неможливістю сформувати новий склад суду, що підтверджується протоколом про неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

На даний час у Залізничному районному суді м. Львова жоден суддя не може приймати участь у розгляді даної справи.

Ознайомившись з матеріалами справи та перевіривши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею першою КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Частиною першою ст. 55 Конституції України передбачено право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце ущемлення прав та свобод.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачений порядок направлення справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються місцевими загальними судами (суддями), з одного суду до іншого, зокрема, у випадку неможливості розгляду такої справи у відповідному суді.

Єдиною нормою, яка вказує на можливість вирішення питання направлення справ про адміністративні правопорушення, з одного суду до іншого є ч. 3 ст. 257 КУпАП, яка передбачає, що у разі вчинення корупційного правопорушення службовою особою, яка працює в апараті суду, протокол разом з іншими матеріалами надсилаються до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Отже на даний час у КУпАП існує прогалина щодо процедури розгляду судом вищої інстанції (апеляційним судом) питання направлення справ про адміністративні правопорушення, з одного суду до іншого, для усунення якої потрібно законодавче врегулювання.

Способом ж подолання даної прогалини є можливість застосування правових інструментів, які дозволять в процесі правозастосування вирішити це питання за допомогою аналогії закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Апеляційним судом встановлено, що у Залізничному районному суді м. Львова не має судді, який міг би розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки суддями Залізничного районного суду м. Львова заявлено самовідводи, так як згідно із затвердженим списком присяжних Залізничного районного суду м. Львова Галась Р. Я., залучений до здійснення правосуддя у вказаному суді, як присяжний, відтак розподіл справи не відбувся в зв`язку з неможливістю сформувати новий склад суду, що підтверджується протоколом про неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Враховуючи вищевикладене, з метою усунення перешкод для реалізації права особи на справедливий суд та доступ до правосуддя, керуючись принципом верховенства права, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, задовольнити подання Залізничного районного суду м. Львова та направити матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП для розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Подання Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2025 року про направлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП направити на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук