Справа № 464/5073/25 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С. З.
Провадження № 33/811/1588/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю представника потерпілої адвоката Федькович Г.В., захисника адвоката Гаталяк М.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Федькович Галини Володимирівни на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2025 року,

встановив:

вищенаведеною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з постановою судді, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №479268, вбачається, що 09.04.2025 о 11.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 , 18.03.2020, а саме негативно та образливо висловлювалась про матір дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинило шкоду психологічному здоров`ю малолітньому ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з даною постановою представник потерпілої ОСОБА_1 адвокат Федькович Г.В. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду, та ухвалити нову постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із призначенням відповідного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною та такою, що грубо порушує право малолітнього ОСОБА_5 на ефективний захист від домашнього насильства, а також права його матері ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та захист від дискримінації.

Звертає увагу на те, що у діях ОСОБА_6 наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення, адже остання умисно вчинила протиправні дії, які завдали шкоди психологічному здоров`ю малолітнього внука. Це підтверджується висновком психолога ОСОБА_7 , а також безпосередньою поведінковою реакцією дитини на стресову ситуацію, яка виразилась у плачі, переляку та спробі сховатися.

Вказує, що суд безпідставно зазначив, що висновок психолога не підтверджує факту завдання шкоди психологічному здоров`ю дитини діями ОСОБА_8 .

Крім того, суд наводить цитату з Висновку про сильну емоційну напругу викликану стресовою ситуацією, і водночас безпідставно вказує, що у висновку не зазначено про завдану дитині шкоду.

Стверджує, що суд повністю проігнорував той факт, що ОСОБА_5 має медично підтверджені неврологічні тіки та неврозоподібний стан, що робить його особливо вразливим до стресових ситуацій.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання не з`явились. Натомість представник потерпілої адвокат Федькович Г.В. та захисника адвоката Гаталяк М.Я., не заперечили про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При апеляційному розгляді представник потерпілої адвокат Федькович Г.В., підтримала апеляційну скаргу та просила її задоволити.

Захисник адвокат Гаталяк М.Я., заперечив апеляційну скаргу та просив залишити оскаржувану постанову без змін.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що 09.04.2025 о 11.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 , 18.03.2020, а саме негативно та образливо висловлювалась про матір дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинило шкоду психологічному здоров`ю малолітньому ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивченням матеріалів справи про адміністративні порушення встановлено, що суддя першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам КУпАП. Висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність передбачено за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Щодо доводів апеляційної скарги, що у діях ОСОБА_6 наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення, адже остання умисно вчинила протиправні дії, які завдали шкоди психологічному здоров`ю малолітнього внука та це підтверджується висновком психолога, то такі були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що висновок не підтверджує та у висновку не зазначено, що саме діями ОСОБА_2 , які виразилися в умисному образливому висловлюванні 09.04.2025 по відношенню до ОСОБА_1 було завдано шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_4 .

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду у тому, що жодних інших доказів, які б беззастережно свідчили про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КупАП до протоколу не долучено.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що суддею місцевого суду по своїй суті правильно встановлені фактичні обставини провадження, які не спростовані доводами апеляційної скарги, вважаю, що рішення про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 280, 247 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.173-2 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Федькович Галини Володимирівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк