Справа № 708/1208/25
Провадження № 3/708/448/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Чигирин

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Попельнюх А. О. розглянув матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч. 3 ст. 173-2, ч. 3 ст.173-2, ст. 173, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 складений протокол у справі про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якого 25.09.2025 о 08-00 год, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме вчинила сварку у присутності дітей та виражалася нецензурною лексикою у бік співмешканця, внаслідок чого ОСОБА_2 була завдана психологічна шкода здоров`ю.

Також, відносно ОСОБА_1 складений протокол у справі про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якого вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своїх дітей ОСОБА_3 , 2020 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., та ОСОБА_5 , 2022 р.н., внаслідок чого діти стали свідками сварки між нею та її співмешканцем, чим була завдана шкода психологічному здоров`ю дітей.

Також 25.09.2025 ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці, а саме - по АДРЕСА_2 вчинила хуліганські дії, а саме: виражалася нецензурною лайкою, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Крім того, відносно ОСОБА_1 був складений протокол у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, відповідно до якого вона 24.09.2025 о 16-00 год, ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню за своїми малолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2020 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., та ОСОБА_5 , 2022 р.н. Внаслідок чого діти перебували без догляду батьків в будинку, в неналежних умовах, а саме: матір вживала спиртні напої з 24.09.2025 з 16-00 до 25.09.2025 08-00 в невідомому місці. Діти були вилучені з родини.

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за № 708/1209/25 (провадження № 3/708/449/25), за ст. 173 КУпАП за № 708/1210/25 (провадження № 3/708/450/25) та за ч. 2 ст. 184 КУпАП за № 708/1211/25 (провадження № 3/708/451/25) постановами судді від 16.10.2025 були об`єднані в одне провадження зі справою відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за № 708/1208/25 (провадження № 3/708/448/25).

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначених порушень не визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_2 є її колишнім співмешканцем, із яким вони мають двох спільних дітей, проте вже протягом тривалого часу разом не проживають через систематичні сварки та образи. Приблизно за місяць до цих подій вона разом із дітьми виїхала з місця проживання ОСОБА_2 та проживала окремо. 24.09.2025 ОСОБА_2 приїхав до неї до дому за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 разом із дітьми у м. Чигирині та почав умовляти миритися. Крім того, зазначав, що скучив за дітьми та хотів би певний час побути разом із ними. Вона та діти погодилися поїхати до нього, тому вони фактично близько 16-00 год 24.09.2025 приїхали за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_2 близько 17-00 поїхав на роботу і повернувся вже на наступний день близько 08-00 год. Усю ніч ОСОБА_1 перебувала вдома із дітьми та нікуди не виходила. Коли він повернувся ОСОБА_1 за місцем його проживання не було, оскільки поки діти спали вона вирішила сходити до магазину. ОСОБА_2 підвіз її на автомобілі до місця свого проживання, після чого із використанням нецензурної лайки почав її ображати та декілька разів вдарив. Оскільки для неї це було образливо вона у відповідь також почала його ображати нецензурної лайкою, проте конфлікт розпочала не вона. Згодом ОСОБА_2 викликав поліцію, яка фактично опитала лише його та під час складення матеріалів ОСОБА_2 продовжував її принижувати та ображати, через що ОСОБА_1 не могла себе стримати та використовувала нецензурну лайку. Натомість діти під час їх конфлікту перебували у будинку та свідками конфлікту не були, на той момент діти були одягнені і нагодовані, щодо забезпечення їм умов проживання вона не могла їх там забезпечити, оскільки це житло ОСОБА_2 , вона туди приїхала напередодні увечері погостювати на декілька днів. Після конфлікту він їй взагалі заборонив заходити до будинку та фактично вигнав.

Потерпілий ОСОБА_2 під час судового розгляду підтвердив, що у них із ОСОБА_1 є спільні діти, проте приблизно із середини серпня 2025 року спільно вони не проживають, ОСОБА_6 виїхала на проживання до м. Чигирина разом із дітьми. 24.09.2025 він приїхав до ОСОБА_1 та запропонував повернутися до нього, на що вона погодилася. Близько 16-00 год вони приїхали до дому за місцем його проживання, після чого ОСОБА_2 близько 17-00 год поїхав на роботу. Коли повернувся з роботи 25.09.2025 близько 08-00 год ранку, ОСОБА_1 вдома не було. Згодом, дізнавшись її місце перебування, він поїхав підвезти її з магазину, куди вона пішла. Приїхавши до дому він почав її сварити із використанням нецензурної лексики, зробив їй «під затильник», після чого вона почала ображати його нецензурною лайко. Оскільки у нього підвищився тиск, ОСОБА_2 вирішив викликати поліцію. Під час сварки діти перебували у будинку та свідками конфлікту не були. Де саме вночі перебувала ОСОБА_1 йому не відомо, під час надання пояснень він лише зазначив, що поїхав з дому близько 17-00 год 24.09.2025, а повернувся близько 08-00 год 25.09.2025, і саме на момент його повернення її дома не було. Також підтвердив, що діти були нагодовані та одягнені, після цього конфлікту він заборонив ОСОБА_1 залишатися у будинку, тому вона зібрала речі та поїхала до себе. Конфлікт, який мав місце між ними, мав характер спільного конфлікту на ознак домашнього насильства не містив.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає у АДРЕСА_2 , що знаходиться майже навпроти будинку ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона знає протягом тривалого часу як сусідів. Приблизно із серпня 2025 року вона разом із дітьми виїхала від ОСОБА_2 та проживала у орендованому житлі, оскільки разом вони не вживалися, він часто починав сварки. Вони у раніше проживали періодично окремо, а потім намагалися миритися. Проте ОСОБА_2 на думку свідка цікаві лише грошові кошти, які вона отримує від держави як соціальні виплати. Коли гроші закінчуються у них починаються сварки. Діти у ОСОБА_8 були завжди доглянуті і нагодовані, щодо цього ніколи претензій не було.

24.09.2025 у вечірній час ОСОБА_6 приїхала із дітьми до ОСОБА_2 , сказала, що на декілька днів погостювати, оскільки він хоче побути із дітьми.

25.09.2025 близько 08-00 год між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почалася сварка, але розпочав її саме ОСОБА_2 . Свідок чула, як він виражався нецензурно у її адресу, словесно ображав її як жінку та людину, а згодом взагалі вдарив. Після цього ОСОБА_6 у відповідь також висловлювалася у його адресу нецензурною лайкою, але це більше було схоже на намір захиститися. Під час сварки дітей на вулиці не було, оскільки вони ще спали у будинку.

Згодом ОСОБА_2 викликав поліцію, у їх присутності продовжував ображати ОСОБА_1 , яка йому у відповідь виражалася нецензурною лайкою. Після того, коли у Яни соціальна служба вилучила дітей ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_1 зі свого домоволодіння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя з`ясовує чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясовує інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП підтверджується:

- даними складеними відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД 472967 від 25.09.2025;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 25.09.2025;

- поясненнями свідка ОСОБА_7 ;

- поясненнями ОСОБА_1 , яка фактично визнала вживання нею нецензурної лайки у громадському місці.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, під час судового розгляду доведена "поза розумним сумнівом".

Щодо інших складених відносно ОСОБА_1 протоколів у справі про адміністративне правопорушення, суд ураховує таке.

Адміністративним правопорушенням відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 173-2, є повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час розгляду питання щодо вчинення ОСОБА_1 порушення 25.09.2025 (протокол серії ВАД №472965 від 25.09.2025) суд ураховує, що фактично між нею та ОСОБА_2 відбувався побутовий конфлікт, спровокований самим ОСОБА_2 , та який не мав для нього негативних наслідків у вигляді завдання психологічної шкоди, відповідно такий конфлікт не може бути кваліфікований судом як домашнє насильство.

Зазначені висновку обґрунтовані положеннями чинного законодавства, з яких убачається, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Визначення психологічного насильства надано законодавцем у пункті 14 частини 1 статті 1 вказаного Закону, відповідно до якого психологічне насильство є однією із можливих форм домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Аналізуючи наведене суд констатує, що для відмежування домашнього насильства від конфліктних стосунків необхідно враховувати, що особа, яка вчиняє домашнє насильство, має значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушити його права і свободи. У свою чергу сварка, під час якої кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

За таких обставин за вказаним протоколом у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, тому провадження у справі за цим епізодом підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також суд ураховує, що дії ОСОБА_1 за протоколом серії ВАД № 472966 від 25.09.2025 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та на підтвердження вчинення нею такого порушення зазначено, що малолітні діти стали свідком конфлікту між нею та ОСОБА_2 .

Натомість під час розгляду справи судом було установлено, що під час конфлікту діти перебували у домоволодінні та його свідками не були, що підтверджено показаннями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 . Інших доказів на обґрунтування правомірності складення відносно ОСОБА_1 цього протоколу суду не надано, відповідно наявність у її діях складу адміністративного правопорушення за цим епізодом не доведена, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням згідно до диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП є повторно протягом року ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

У свою чергу під час розгляду справи судом установлено, що домоволодіння по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 та не є місцем проживання їх спільних із ОСОБА_1 малолітніх дітей. За вказаною адресою на момент складення протоколу вони перебували менше доби, оскільки приїхали погостювати до батька дітей. Що саме за цей час мала зробити ОСОБА_1 для забезпечення належних умов проживання дітей суду не доведено. На підтвердження її відсутності поряд із дітьми протягом ночі доказів суду надано не було, у свою чергу ОСОБА_1 цей факт спростувала, ОСОБА_2 також фактично підтвердив неможливість стверджувати про це, оскільки був відсутній за місцем проживання з 16-00 год 24.09.2025, та, як пояснив суду, під час надання пояснень зазначив, що після повернення його до дому 25.09.2025 ОСОБА_1 дома не було. Проте о котрій годині вона вийшла із будинку йому не відомо. Була у магазині, звідки він її підвіз до дому.

За таких обставин суд дійшов висновку про не доведення вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, внаслідок чого наявні підстави стверджувати, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим провадження у справі за цим епізодом підлягає до закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, судом обставини як пом`якшують або обтяжують її відповідальність не встановлені.

Згідно санкції ст. 173 КУпАП вчинення вказаного правопорушення тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

За таких обставин, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності, її ставлення до скоєного, тяжкість скоєного правопорушення та обставини його скоєння, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції ст. 173 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На переконання суду саме такого стягнення буде достатньо для досягнення мети його застосування, за встановлених обставин є необхідним і достатнім для перевиховання правопорушниці та попередження вчинення нових правопорушень.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, ч. 3 ст. 173-2, ч.3 ст.173-2, ст.173, ч.2 ст.184, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_10 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (одержувач: ГУК у Черк.обл./тг м. Чигирин/21081100, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код одержувача: 37930566, рахунок: UA 0023705) у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн (вісімдесят п`ять гривень).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за протоколом серії ВАД № 472965 від 25.09.2025 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за протоколом серії ВАД № 472966 від 25.09.2025 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП за протоколом серії ВАД № 472964 від 25.09.2025 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: казначейство України (ел.адм. подат.), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Роз`яснити ОСОБА_11 , що:

- штраф має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про його призначення, а в разі її оскарження не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП);

- в разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про призначення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом;

- в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень;

- розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 308 КУпАП).

Штраф, призначений за скоєння адміністративного правопорушення, вноситься до установи банку України (ч. 3 ст. 307 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ