Справа № 33/812/455/25 Категорія: ст. 130 ч. 2 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Лагода А. А.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі:

головуючої судді Ямкової О. О.

за участю:

секретаря Повертайленко Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Трушнікова М. М. на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122?, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 26 серпня 2025 року о 23 годині 40 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Лазурній 71 водій ОСОБА_1 , не маючи права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, після притягнення до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії ЕНА №3654075 від 13.12.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, керував транспортним засобом марки «Audi Q7», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка, що не відповідає обстановці) та не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку автомобіля, подану за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору і гучномовця, чим порушив вимоги пункту 2.4 ПДР України. Водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив таке правопорушення повторно протягом року, про що складено протокол з відеофіксацією.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 122?, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Трушніков М. М. просить постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Зазначає про те, що суддею не взято до уваги відсутність у справі доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Наявність іншого водія, який керував автомобілем підтвердила свідок події ОСОБА_2 , яка була допитана під час судового розгляду та пояснила, що коли поліцейські підійшли до автомобіля, то транспортний засіб стояв, а ОСОБА_1 сидів за кермом, так як вона його попрохала відкрити капот. До цього автомобілем керувала саме вона, про що і повідомила поліцейським.

Крім того, у всіх трьох протоколах зазначено єдиний час вчинення ОСОБА_1 правопорушень, як 23 год 40 хв, але відеозапис події починається з 23 год 49 хв, потім переривається та продовжується з 00 год 13 хв. Тобто відеозапис події не є безперервним, а тому не може вважатися належним доказом у справі. Відсутні у матеріалах справи і дані про технічні характеристики засобу фіксації, що за судовою практикою призводить до недопустимості результатів такої фіксації, як засобу доказування у справі.

Посилаючись на вказане та спрощений підхід до розгляду справи судом, апелянт вважав безпідставним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Справа розглянута в суді апеляційної інстанції за відсутністю захисника Трушнікова М. М. та ОСОБА_1 за їх належним повідомленням та реалізацією захисником свого права на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі у відповідності до положень, передбачених статтею 294 КУпАП.

Перевіривши доводи поданої захисником Трушніковим М. М. апеляційної скарги, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них матеріалів, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, не маючи права на керування ним, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейських не виконав вимогу зупинити автомобіль та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Правопорушення вчинені ним повторно протягом року (а.с.3, 11-12, 28-29, 42, 50-51).

У протоколах про адміністративні правопорушення містяться дані про місце, час вчинення і суть адміністративних правопорушень, та нормативні акти, які передбачають відповідальність за дані правопорушення, тобто усі обставини, які стосуються події та складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122?, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 КУпАП, за наявності яких протоколи про адміністративні правопорушення є доказами у справі.

Посилання захисника на однаковий час вчинення правопорушень, який зазначено у всіх протоколах, як підтвердження неналежності доказів, зібраних уповноваженими особами, не є слушними, оскільки протиправні дії вчинено ОСОБА_1 сукупно та одночасно, внаслідок чого за встановленою уповноваженими особами подією його дії кваліфіковані у відповідності до різних складів адміністративних правопорушень.

Не мають значення і доводи захисника про належність чи неналежність зібраних уповноваженими особами доказів, якими відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, що досліджуються сукупно та на їх підставі компетентним органом встановлюються обставини відповідно до статті 280 КУпАП.

Тому до протоколів про адміністративні правопорушення доданий відеозапис події.

З відеозапису події, який ретельно досліджений в суді першої інстанції вбачається, що поліцейські переслідують автомобіль марки «Audi Q7», який не виконав законну вимогу поліцейських про зупинку, та наздогнавши його патрульний автомобіль зупинився позаду цього транспортного засобу, який переслідував. В подальшому поліцейські вийшли з автомобіля та підійшли до автомобіля марки «Audi Q7», у якому на передньому водійському сидінні перебував ОСОБА_1 , на пасажирському, допитана в суді свідок ОСОБА_2 , а на задньому сидінні дитина, про що поліцейським повідомили водій та пасажирка. Починаючи з 00 год 14 хв і до 00 год 24 хв ОСОБА_1 , сидячи в автомобілі на місці водія, надає пояснення поліцейським, як водій автомобіля, пред`являє деякі документи, пояснює, що не пересувався, а сидів на місці та не вживав алкогольні напої. На вимогу поліцейських пройти огляд відмовився з поясненням того, що не відмовляється, але проходити не буде. Також до моменту запису о 00 год 24 хв пасажирка ОСОБА_2 , будучи особисто присутньою під час спілкування водія та поліцейських, не надає свідчень про те, що саме вона керувала автомобілем та не пояснює, яким способом після переслідування та зупинкою патрульного автомобіля позаду автомобіля марки «Audi Q7» опинилася на пасажирському сидінні. І лише починаючи з 00 год 24 хв, коли ОСОБА_1 заявив про те, що його на це місце привезла дівчина і автомобіль на цьому місці постійно стояв, з`явилася версія події, що автомобілем керувала ОСОБА_2 (а.с.8, 30, 47).

Дійсно, твердження адвоката про відсутність проміжку між переслідуванням і зупинкою автомобілів та підходом поліцейським до попереду стоячого автомобіля марки «Audi Q7» є перерва у часі, але він пов`язаний з переносом камери з патрульного автомобіля та її кріпленням на поліцейську форму інспектора, що безпосередньо вбачається із відеозапису. Але навіть така перерва не надає розумного пояснення свідченням ОСОБА_2 , наданим в суді, про спосіб її переміщення з водійського сидіння на пасажирське у стоячому та зачиненому автомобілі.

Тому враховуючи обставини, що зафіксовані на відеозаписі, з огляду на принцип «заборони суперечливої поведінки», який вимагає від особи діяти завжди добросовісно, слід виснувати, що поведінка обох осіб, що знаходилися в автомобілі свідчить про те, що автомобіль рухався під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав вимогу поліцейських про зупинку та став уходити від переслідування поліцією, та в подальшому був наздогнаний представниками поліції. Після чого, під час спілкування, через десять хвилин фіксації події, ОСОБА_1 , сидячи на передньому водійському сидіння змінив свою поведінку та став стверджувати, що автомобіль не рухався, а стояв на зупинці, та до цього його на це місце привезла дівчина.

Тобто дії особи, зафіксовані на відеозаписі не можна розцінити, як добросовісні, внаслідок чого за цим принципом вони не можуть трактуватися на користь цієї же особи.

За такого, усі наведені обставини події, які зафіксовані на відеозаписі, свідчать про ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, що не мав права керувати транспортним засобом, не виконав законну вимогу поліції про зупинку автомобіля та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, які зафіксовані не лише у протоколах та доданих до нього направленні для проведення огляду, а є явними, навіть, під час фіксації події за допомогою відеозапису.

Ці обставини ретельним чином досліджені у суді першої інстанції та ним надана належна оцінка при ухваленні постанови.

Тому посилання ОСОБА_1 та його захисника на відсутність у справі будь-яких доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом не заслуговують на увагу.

Ці докази у сукупності належним чином досліджені та оцінені суддею суду першої інстанції, в тому числі у відповідності до визначення стандарту доказування «поза розумним сумнівом», коли вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою усієї сукупності доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки і у медичному закладі. Внаслідок чого така поведінка особи правильно кваліфікована поліцейськими, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

При тому мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають.

Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП.

Така відмова, за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Тобто, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

Посилання захисника на відсутність у протоколі даних, які ідентифікують засіб технічної фіксації відео, як підставу для визнання відеозапису події неналежним доказом з посилання на судову практику КАС, не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, ця судова практика та справа про адміністративне правопорушення, що знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції урегульована різними галузями права, і по-друге, обов`язкове зазначення таких даних стосується постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, винесених іншими компетентними органами, а не судами, які розглядають справи виключно в межах протоколу, де зазначення таких даних не є обов`язковим.

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, не маючи права керування, не виконав законної вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу, і мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти такий огляд відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.1а, 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 122?, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинені ним повторно протягом року.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_1 відповідно до найбільш суворої санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, але без позбавлення прав керування транспортним засобом.

При тому неправильне звуження суддею суду першої інстанції санкції частини 2 статті 130 КУпАП та безпідставне не застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за апеляційною скаргою, поданою в його інтересах, виключає можливість апеляційного суду погіршити його становище та застосувати додаткове адміністративне стягнення. Внаслідок чого підстав для зміни чи скасування постанови судді апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Трушнікова М. М. залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122?, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова