ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2491/25 Справа № 199/5652/25 Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Іванчика П.В.,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605,60 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року встановлено, що 18.04.2025 року о 10:15 год. в с.Кам`янка Покровського району Донецької області, вул. Центральна,1, ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN NAVARA, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальці рук. Від продуття газоаналізатору Alcotest 6810 Drager на місці зупинки та проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначає, що вперше з апеляційною скаргою в межах 10-денного строку адвокатом Іванчик П.В. була подана апеляційна скарга на вказану постанову суду 1-ї інстанції, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.08.2025 року була повернута. Наголошує, що його захисником були надані всі необхідні документи для представлення його інтересів в суді апеляційної інстанції. Вважає, що повернення апеляційної скарги адвоката Іванчика П.В. обмежує йому доступ до правосуддя. Тому з апеляційною скаргою звертається особисто.

В апеляційній скарзі просить постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали справи не містять доказів законної зупинки транспортного засобу саме під керуванням ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що фактичні обставини відбувались наступним чином: ОСОБА_1 , який служить в ЗСУ, зупинили працівники поліції в прифронтовій зоні, безпідставно звинуватили у підозрі на стан алкогольного сп`яніння. При цьому алкотестера у працівників поліції з собою не було, для його проходження треба було чекати іншу патрульну службу (зі слів поліцейських це близько двох годин), що було неможливо, оскільки ОСОБА_1 поспішав через необхідність виконання завдання військового керівництва. Через відсутність досвіду спілкування з представниками поліції, під час спілкування з поліцією розгубився та почав нервувати. Права обвинуваченого та наслідки підписання відмови від проходження медичного огляду йому не були роз`яснені. Обвинувачений був впевнений у незаконності дій працівників поліції та не мав вільного часу для здійснення медичного огляду, а тому відмовився.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вказує на те, що дослідженням відеозапису встановлено, що «на вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Drager або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився». Натомість відеозапис такого підтвердження не містить. Наполягає, що поліцейський не пропонував обвинуваченому газоаналізатор Drager на місці, адже його у нього не було в наявності. Через очевидність монтажу відеозапису, який наданий поліцією в матеріали справи, діалог про відсутність газоаналізатору Drager відсутній (вирізаний).

Зазначає, що з даного відеозапису неможливо встановити момент, спосіб та обставини за яких поліцейськими були виявлені ознаки сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Більш того, дії і поведінка обвинуваченого під час застосування технічних засобів відеозапису не виказували жодних ознак сп`яніння, у тому числі тих, що зазначені в даному протоколі (тремтіння пальців рук).

Звертає увагу, що відсутні докази в матеріалах даної справи про вручення направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного медичного огляду.

На Направленні, яке долучено до матеріалів справи, відсутній підпис обвинуваченого. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить ані підпису обвинуваченого, ані підпису свідків, що вказує на відсутність свідків.

Зауважує, що відсутність доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом вказує на наявність обґрунтованих підстав вважати, що навіть попри складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух.

Звертає увагу, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник адвокат Іванчик П.В. просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 05 серпня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 . З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була вперше подана адвокатом Іванчик П.В. через підсистему «Електронний суд» 14 серпня 2025 року, тобто в 10-денний строк, передбачений ст. 294 КУпАП на апеляційне оскарження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Іванчика П.В. було повернуто, оскільки ним не було надано необхідні документи для представлення в апеляційній інстанції інтересів ОСОБА_1 .

Повторно з апеляційною скаргою звернувся особисто ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку для звернення з апеляційною скаргою на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05.08.2025 року. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керувала транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальці рук. Від продуття газоаналізатору Alcotest 6810 Drager на місці зупинки та проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №940094 від 18.04.2025 року, складеного у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest 6810 Drager, в якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, дата та час складання 18.04.2025 о 10:20 год.;

- довідкою старшого інспектора САП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про наявне у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- відеозаписом на диску DVD-R, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем на іноземній реєстрації, після чого поліцейським були озвучені виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Drager або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, після чого йому було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також, відносно ОСОБА_1 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП (відсутність реєстраційних документів на транспортний засіб), роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП.

- за клопотанням сторони захисту до матеріалів справи долучена та досліджена в судовому засіданні копія військового квитка ОСОБА_1 , згідно з яким він був мобілізований на військову службу з 28.09.2023 року, посвідчення УБД від 04.09.2024 р.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 18 квітня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Доводи апелянта, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія ОСОБА_1 , спростовуються дослідженим відеозаписом, що долучений до матеріалів справи.

Апеляційний суд наголошує, що наявність або відсутність в матеріалах даної справи доказів фіксування факту відсторонення водія від подальшого керування ніяким чином не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому обвинувачується ОСОБА_1 .

Крім того, стороною захисту на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.

Звертаю увагу на те, що згідно п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені норми вказують на те, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, зобов`язаний знати, що за вимогами ПДР він повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З огляду на вказане ні є слушними доводи апеляційної скарги про те, що нібито поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 його обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння, і це є порушенням порядку проведення такого огляду.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним автомобілем на іноземній реєстрації (відеозапис, починаючи з 0:00:01), після чого поліцейським були озвучені виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, такі як характерний запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук (відеозапис, починаючи з 0:00:20). На вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Drager ОСОБА_1 висловив чітку відмову двічі (відеозапис, починаючи з 0:00:32). Після чого поліцейським було запропоновано водію проїхати до закладу охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 висловив чітку відмову (відеозапис, починаючи з 0:00:40). Працівником поліції було роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння та повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 (відеозапис, починаючи з 0:00:53). В подальшому, відносно ОСОБА_1 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (відсутність реєстраційних документів на транспортний засіб), роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП.

Як вбачається з самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №940094 від 18.04.2025 р., водій ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях підтвердив факт керування ним транспортним засобом «NISSAN NAVARA», державний номерний знак НОМЕР_2 , та його відмову від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і закладі охорони здоров`я, що узгоджується з встановленими даними на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.

Тож, в даному випадку вимога поліцейського щодо виконання водієм вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху була обґрунтованою і законною, а тому водій ОСОБА_1 безпідставно та необґрунтовано її не виконав.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта, що в даній справі лише протокол про адміністративне правопорушення є доказом, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються дослідженими доказами у справі, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного.

Зміст акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 квітня 2025 року свідчать про те, що працівник поліції намагався здійснити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння саме як водія транспортного засобу і ОСОБА_1 не навів заперечень проти цього.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 перебував саме при виконанні наказу та в умовах крайньої необхідності, апелянтом при апеляційному розгляді надано не було. Долучена до матеріалів копія військового квитка ОСОБА_1 , згідно з яким він був мобілізований на військову службу з 28.09.2023 року, посвідчення УБД від 04.09.2024 р., були досліджені як судом першої інстанції, так і під час апеляційного оскарження. Проте такі підтверджують лише перебування ОСОБА_1 в Збройних Силах України, а не виконання ним будь-якого наказу саме в день та час, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №940094 від 18.04.2025 року.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на законну вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 рокувідносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин