Провадження № 3/522/5720/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ляшко О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Єрьоміної К.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Стецюка С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Німеччини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

09 липня 2025 року о 20:50 год. у м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 37 водій ОСОБА_1 керував т.з. «Mercedes Benz 204X» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив. В той день він підвозив пасажира та коли зупинився, позаду під`їхали працівники поліції, які підійшли до автомобіля, попросили документи та повідомили, що він порушив рядність під час повороту. Поліцейські запитали, чи вживав він алкогольні напої, роз`яснили права та обов`язки і запропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», однак не запропонували проїхати до медичного закладу. Також, зазначив, що через захворювання шлунку має підвищену кислотність, яка може спричиняти запах, тому від проходження огляду на місці відмовився.

Захисником ОСОБА_1 , адвокатом Стецюком С.Б., подано письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник зазначив, що відеозапис є неналежним і недопустимим доказом, оскільки не містить безперервної фіксації подій та має ознаки монтажу. Крім того, із долучених матеріалів не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а з відеозаписів неможливо ідентифікувати особу водія. Також вказав, що працівниками з ознак алкогольного сп`яніння зазначено різкий запах алкоголю з порожнини рота, який міг бути зумовлений наявними у ОСОБА_1 захворюваннями шлунку, тоді які Інструкцією визначено шість ознак алкогольного сп`яніння. Захисник зауважив, що підстави для зупинки автомобіля відсутні, оскільки за порушення ПДР не було складено жодної постанови. Також, звернув увагу, що працівниками поліції не було складено акт огляду у двох примірниках, як того вимагає інструкція. Серед іншого захисник вказує, що процес складання направлення, яке було долучено до матеріалів справи, не було зафіксовано на відеозапис та не було залучено свідків.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідженні судом докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №386576 від 09.07.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ; довідка про отримання особою водійського посвідчення; Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.07.2025 року, де зазначено, що від огляду відмовився; відеозапис, долучений до матеріалів справи, свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та в своїй сукупності і взаємозв`язку достатніми, що дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Наявні у матеріалах справи відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відеозаписи є належними та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показанням технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП.

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота, який і був виявлений поліцейськими у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія (серії НОМЕР_2 ) внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження захисника Стецюка С.Б. про відсутність в матеріалах провадження даних фіксування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що притягуваний на місці зупинки не заперечує факту керування автомобілем. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що 09.07.2025 року він керував автомобілем, а саме підвозив жінку та в подальшому працівники поліції звернулись до нього з приводу порушення рядності під час здійснення повороту.

Посилання захисника ОСОБА_2 на відсутність безперервного відеозапису та наявність ознак монтування відеозапису, суд зазначає наступне.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року (далі Інструкція № 1026), визначено, що кінозйомка та відеозапис це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції №1026).

Суд зазначає, що долучений відеозапис поділений на частини в силу надмірної тривалості такого відеозапису. Водночас такі частини відеозапису є логічними та послідовними і дають змогу повністю встановити всі обставини, які мають значення для даної справи.

Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.

Водночас, захисником не обґрунтовано, які саме важливі для з`ясування обставин справи факти залишилися поза межами відеофіксації, відтак формальне посилання на небезперервність відеозйомки суд визнає необґрунтованим.

Таким чином слід визнати безпідставними доводи щодо визнання відеозапису недопустимими як доказу відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Доводи захисника про те, що відеозапис є неналежним доказом по справі не може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та є об`єктивним доказом, що дозволяє встановити факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Щодо тверджень захисником Стецюком С.Б. та ОСОБА_1 про те, що ознака - запах алкоголю з порожнини рота, можлива була через наявність у ОСОБА_1 захворювань шлунку, а тому підстав для проведення огляду у поліцейських не було, суд зазначає, що чинним законодавством саме поліцейським надані повноваження із виявлення ознак сп`яніння, а особа, яка керує транспортним засобом, у випадку виявлення у неї відповідних ознак зобов`язана пройти огляд з метою встановлення факту перебування її у стані сп`яніння або його спростування.

Доводи щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду на алкогольне сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому враховуючи вимоги Інструкції, затвердженої Наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складається.

Твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейські не запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, є необґрунтованими та спростовуються відеозаписом.

Як вбачається з відеозапису, на пропозицію поліцейського пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер» або проїхати до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відповів, що він не місцевий і нікуди не поїде. Після цього поліцейський перепитав, чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження огляду, на що останній впевнено підтвердив, що відмовляється. (файл «ЕПР 1 386576 ОСОБА_1 , ст. 130» тайм код 00:33:55 00:34:15).

Всі інші зауваження сторони захисту суд враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Таким чином, за встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд приходить до однозначного висновку, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю підтверджується зібраними матеріалами адміністративного провадження.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесенням постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 40-1, 130, 221, 251, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605 гривень /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя О.П. Ляшко