Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/549/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бондаренко В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2025 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20.07.2025 року о 22 год. 05 хв. в м. Бобринець по вул. Базарна, біля будинку 122, керував транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову щодо нього скасувати та постановити нову, якою провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у матеріалах справи не має належного та допустимого доказу того, що він керував ТЗ 20.07.2025 року о 22:05 год, і також вказує на те, що працівниками поліції при складенні адміністративних матеріалів порушений порядок їх скаладення, а саме: Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений о 22.22 год. 20.07.2025 року, а направлення виписано щодо проходження медичного огляду уже після його скаладення о 22.36 год. 20.07.2025 року.

При цьому працівниками поліції на місці події вслух на відео запис не було озвучено явні ознаки алкогольного спяніння.

При цьому, примушування його працівниками поліції до проходження медичного огляду на стан сп`яніння не у визначений Законом спосіб є прямим втручанням в особисте його життя (ст. 301 ЦК України).

Вину в порушенні п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність він не визнає.

Апелянт вважає, що правопорушення відносно нього за протоколом поліцейськими були надумані заради показників в роботі за зміну чергування, та можливого отримання хабаря, якого поліцейські, не отримали за наслідком чого було складений протокол.

А тому, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Також вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог закону та Інструкції є недійсним.

На думку апелянта, як з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діях складу адміністративного правопорушеї передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кропивницького апеляційного суду, справа щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою на постанову судді районного суду, передана в провадження судді Ткаченко Л.Я. 28.08.2025 року.

Судове засідання в порядку апеляційного перегляду постанови районного суду стосовно ОСОБА_1 , вперше було призначено на 12.09.2025 року.

12.09.2025 від Волкова С.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у м. Київ, просив надати можливість ознайомитись з матеріалами справи, надати час для звернення до фахівця в галузі права щодо захисту його прав та відкласти розгляд справи після 30.09.2025.

У зв`язку з наведеним справу було відкладено на 30.09.2025.

Проте, 30.09.2025 ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, того ж дня надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю коштів для прибуття до м. Кропивницького та просив призначити розгляд справи в режимі відео конференції з Бобринецьким районним судом Кіровоградської області.

В судове засідання в режимі відео конференції 16.10.2025 ОСОБА_1 з`явився, однак, оскільки відеозв`язок був поганої якості, мав нестабільне зображення та звук, за наявності бажання особи приймати участь у розгляді справи, судом було зобов`язано ОСОБА_1 прибути у наступне судове засідання безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

23.10.2025, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не подавав, тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Також , будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, представник ОСОБА_1 Філоненко Ю.М. (за довіреністю) до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 1 статті 268 КУпАП визначені випадки обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не містить в переліку ст.130 КУпАП, а тому у даній категорії справ участь ОСОБА_1 не є обов`язковою.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, враховуючи встановлені строки апеляційного перегляду відповідно до ст. 294 КУпАП та з метою недопущення необґрунтованого затягування розгляду справи, апеляційний перегляд проведений за відсутності ОСОБА_1 та його представника, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік правопорушень, передбачених відповідними статтями КУпАП, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, беручи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді такої справи, за умови обізнаності ОСОБА_1 та його представника про апеляційний розгляд справи, а так само обізнаність учасників процесу про судові засідання, які призначалися судом по даній справі, виходячи з положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, оскільки зазначену вище поведінку вказаних осіб, суд розцінює, як спосіб захисту з метою затягування строків розгляду справи та уникнення відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника у підримку апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

У відповідності до ст.266 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення правопорушення, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванняпід впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.п.2, 3 4 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними впункті 4розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року перебачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст.245, 251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП, та прийняв правильне рішення на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №397657 від 20.07.2025 року, відповідно до якого 20.07.2025 року о 22 год. 05 хв. в м. Бобринець по вул. Базарна, біля будинку 122, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного відносно ОСОБА_1 (а.с. 6);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку із відмовою останнього від його проведення (а.с.7);

-оптичними дисками з відеозаписами з місця події, на яких зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2121, державний номер НОМЕР_1 та його зупинку працівниками поліції. Поліцейський представився водію, повідомив причину зупинки ( наявність стороннього предмета на номерному знаку), а також повідомив про здійснення відеофіксації та встановив особу водія, яким виявився ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія ОСОБА_1 документів не надав. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, що від нього чути запах алкоголю. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою продуття алкотестера ОСОБА_1 відмовився, на неодноразову пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу на огляд ОСОБА_1 залишив місце водія та відійшов від поліцейського, ухилившись від відповіді на запитання, що розцінено поліцейським як відмову від огляду, поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про складання протоколу про адміністративне правопорушення, відсторонення від керування транспортним засобом. (а.с.8).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наведені вище докази не можуть бути належними та допустимими для доведення винуватості ОСОБА_1 з наступних підстав.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номер НОМЕР_1 , оскільки відповідно до відеозапису, під час патрулювання 20.07.2025 року о 22 год. 05 хв. в м. Бобринець по вул. Базарна, біля будинку 122, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2121, державний номер НОМЕР_1 . Водій даного транспортного засобу повідомив, що він ОСОБА_1 .

Відеозаписом також у відповідності до приписів ст. 266 КУпАП та Інструкції зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів наявних у поліцейського, так і в медичному закладі.

Окрім того слід зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що протокол винесений безпідставно та незаконно, оскільки протокол складений уповноваженою особою відповідно до ст. 254, 256 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що у відповідності до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису від 20.07.2025 працівниками поліції зафіксовано на боді камеру обставини складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, зазначено про долучення до матеріалів справи відеозапису, що жодним чином не свідчить про порушення визначених законом правил технічного фіксування події адміністративного правопорушення.

Оскільки відеозаписом з боді камери поліцейського підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження у визначеному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутні будь-які підстави вважати даний доказ неналежним або недопустимим.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про різницю в часі зазначеною на направлені особи на огляд до медичного заходу, проте, розбіжність у часі складання направлення на медичний огляд водія з часом подій, що фактично відбувались, та який відображено на відеозаписі, то такі не є суттєвими, не впливають на сприйняття судом та стороннім спостерігачем обставин події загалом. Апеляційний суд не вважає ці розбіжності підставою для ухвалення іншого процесуального рішення, оскільки вони ніяким чином не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Апеляційний суд наголошує, що у відповідності до ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Суд першої інстанції досліджує обставини справи лише за наявної сукупності зібраних уповноваженими особами доказів і приймає рішення на підставі їх оцінки.

Судом не було встановлено жодних обставин щодо недостатності наявних у справі доказів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції спростовуються і аргументи апеляційної скарги стосовно того, що останні у грубій формі спонукали водія до відмови від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, та наполягали на огляді на місці зупинки. На відеозаписах зафіксовано, як працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він відмовився, забажав пройти такий в медичній установі. Проте у подальшому від такого огляду відмовився, та на пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння не реагував. Таку поведінку ОСОБА_1 працівниками поліції було правильно розцінено, як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що відеозапис події не містить ознак здійснення тиску на водія, погроз чи залякування з боку працівників поліції, все відбувалося коректно та ввічливо.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було правомірно складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами, а тому є належним та допустимим доказом по справі. Відповідно місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі ознаки, як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, обумовлені суб`єктивним сприйняттям посадової особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, і не може об`єктивно оцінюватися виключно за відеозаписом подій доданим до протоколу, як вважає апелянт.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та не обгрунтованими, а тому не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Письмові поясненя ОСОБА_1 , які надійшли до апеляційного суду 22.10.2025, фактично зводяться до не згоди з оцінкою доказів у справі, надаючи власну оцінку доказам у справі та положенням КУпАП, які особа тлумачить на свій розсуд, ігноруючи об`єктивність відеозапису, їх сукупність та достатність для прийняття рішення.

Клопотання ОСОБА_1 про направлення його заяви про вчинення поліцейськими злочину відносно нього до Державного бюро розслідувань не підлягає до задоволення, оскільки особа не позбавлена можливості самостійно звернутись з вказаною заявою.

Посилання апелянта на рішення апеляційного суду у аналогічних справах є нерелевантним, а тому не приймаються апеляційним судом при прийнятті решення у даній справі.

У зв`язку з наведеним, доводи апелянта про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів у справі,невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявність підстав для закриття справи щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Отже, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними.

Тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко