ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 жовтня 2025 рокуСправа №: 695/2624/25
Номер провадження 3/695/1481/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №351491 ОСОБА_1 20.05.2025 о 21 год. 20 хв. на дорозі Н-16 Черкаси-Золотоноша-Сміла-Умань 12 км., керував транспортним засобом Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки, зі згоди водія за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, прилад №ARHK-0119, тест №1147, результат 0.45 проміле з яким водій не погодився. Після чого пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «ЧОНД», висновок лікаря №192, діагноз «алкогольне сп`яніння», чим порушив п. 2.9 а ПДР - керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він пояснив, що 20 травня 2025 року він відвозив дружину свого товариша, яка поверталася зі святкування, де вживала алкогольні напої. Він визнав, що в салоні його автомобіля дійсно міг відчуватися запах алкоголю. При зупинці транспортного засобу працівники поліції, відчувши зазначений запах, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 стверджує, що його пояснення щодо присутності в автомобілі іншої особи, яка вживала алкоголь, були проігноровані правоохоронцями, у зв`язку з чим він був змушений пройти первинний огляд. Результат первинного огляду став для нього несподіваним, і він його не визнав, що стало підставою для направлення його до медичного закладу. У лікарні ОСОБА_1 пройшов повторний огляд, за результатами якого лікар повідомив йому про тверезий стан. Після цього у нього були відібрані зразки сечі, і його відпустили. Через декілька днів до нього прибули працівники поліції, які повідомили, що за результатами лабораторного аналізу сечі все ж було встановлено стан алкогольного сп`яніння, і на цій підставі склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 підтвердив свою відмову від отримання вказаного протоколу.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Хвостик О.І., наполягав на необхідності закриття провадження у даній справі, посилаючись на суттєві процесуальні порушення, допущені під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Адвокат Хвостик О.І. надав до суду 17 жовтня 2025 року письмове клопотання про визнання доказу неналежним та недопустимим і закриття адміністративного провадження. Згідно з клопотанням захисника, при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 у приміщенні лікарні були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, зокрема: до ОСОБА_1 було застосовано психологічний примус, що зобов`язав його здати біологічні зразки сечі для лабораторного дослідження; особі, що притягається до відповідальності, не було роз`яснено право на залучення захисника чи отримання юридичної допомоги. Працівниками поліції не було враховано, що відібрання біологічних зразків сечі є необхідною процедурою, перш за все, при підозрі на керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння або у випадку вчинення ДТП. Адвокат вказує, що хоча за результатами хіміко-токсикологічного дослідження (Акт №722) у сечі ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт у концентрації 0.57 проміле, сам факт відібрання біологічних зразків здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Додатково захисник звернув увагу суду на невідповідність дати, зазначеної в Акті медичного огляду №722, а саме 04.05.2025 року, що, на його думку, вказує на неналежність і недопустимість цього доказу для підтвердження вини ОСОБА_1 ..

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Хвостика О.І., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду особи, яка керує транспортним засобом на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, відповідно до якої огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року в редакції, яка діяла на час проведення огляду ОСОБА_1 (далі - Інструкція).

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції, в редакції, яка діяла на час проведення огляду ОСОБА_1 , огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 7 Розділу І вказаної Інструкції, в редакції, яка діяла на час проведення огляду ОСОБА_1 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктами 16-22 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, в редакції, яка діяла на час проведення огляду ОСОБА_1 , визначено алгоритм дій за результатами огляду особи на стан сп`яніння в медичному закладі.

Так, згідно вказаної Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення також унормовано чинним законодавством, зокрема ст. 254 КУпАП передбачає, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розділ Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, який врегульовує особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП не передбачає іншого порядку чи строку складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали даної справи судом встановлено наступне.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи додані наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР 1 №351491, який складено 04.06.2025, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить виклад обставин події з вказівкою на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 20.05.2025;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який ОСОБА_1 не підписаний;

- результатом тесту приладом Drager Alcotest 6820, прилад №ARHK-0119, тест №1147, результат 0.45 проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- висновком №192, який складено 20.05.2025 о 22 год. 42 хв. та згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- рапортом поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП від 04.06.2025.

Крім вказаних матеріалів, захисником Грачова П.О. до матеріалів справи долучено:

- результат тестування на алкоголь приладом Drager Alcotest 6820 за №1123 відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 20.05.2025 о 22 год. 43 хв. склав 0.24%;

- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого результат лабораторних тестів склав 0,57 проміле.

До матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції. Використання таких відеореєстраторів регламентується статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженою наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Зазначені відеозаписи були ретельно досліджені судом.

Наданий DWD-RW-диск містить п`ять відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції. Судом було здійснено повний перегляд усіх наданих відеозаписів.

Відеозапис під назвою «clip-2» починається о 21 год. 24 хв. 20.05.2025 і фіксує момент вступу працівника поліції у діалог із громадянином ОСОБА_1 , який знаходиться за кермом автомобіля. ОСОБА_1 повідомлено про причини зупинки, про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 певний час вагається та все ж погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу. Попереджає працівників поліції, що він має вади здоров`я, зокрема хворе серце та вживає відповідні ліки. Вказаним відеозаписом зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння приладом Drager Alcotest 6820, прилад №ARHK-0119, тест №1147, результат 0.45 проміле. ОСОБА_1 не погоджується із таким результатом огляду на стан сп`яніння, а тому працівники поліції направляють останнього до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

Відеозапис під назвою «clip-3» містить фіксацію конфлікту працівників поліції із пасажиром автомобіля Nissan Qashqai та не має відношення до обставин, які стосуються даної справи.

Відеозапис під назвою «clip-1» розпочинається з того, що ОСОБА_1 перебуває в приміщенні лікарні разом із лікарем та здає аналіз сечі ніби то на вміст алкоголю. Лікар опечатує вказаний аналіз та повідомляє, що результат аналізу прийде з часом, ОСОБА_1 необхідно буде прийти та отримати його приблизно через дві неділі.

Відеозапис під назвою «clip-0» містить фіксування як ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння приладом Drager Alcotest 6820 за №1123 результат якого склав 0.24%. При цьому лікар вказує, що особа не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а вказаний показник є лише похибкою. При цьому працівник поліції телефонує невідомій особі та вказує, що лікар не має наміру зазначати про те, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 пощастило бо показник приладу є занизьким.

Відеозапис під назвою «clip-4» містить фіксування як працівники поліції приїздять до будинку ОСОБА_1 та повідомляють, що згідно висновку № 192 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння , а тому на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 заперечував таку інформацію вказуючи, що вказана подія відбулася дві неділі тому, а тому такі дії працівників поліції є неправомірними.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з огляду на наступне.

В основу звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП покладено Висновок №192, складений на підставі Акта медичного огляду з виявлення стану алкогольного сп`яніння, який фіксує наявність алкоголю у сечі.

Проте, суд констатує, що наданий захисником Акт медичного огляду складений 04.05.2025 року, тоді як подія правопорушення та огляд особи відбулися 20.05.2025 року. Така невідповідність дати складання документа, що слугує підставою для Висновку №192, є грубим порушенням вимог Інструкції, зокрема щодо порядку складання Акта безпосередньо після огляду. Документ, складений з порушенням встановленого законом порядку, є недопустимим доказом, оскільки він не може бути визнаний належним та достовірним. Відповідно, Висновок №192, заснований на такому Акті, також втрачає свою юридичну силу як доказ.

Крім того, суд здійснив ретельне дослідження долучених до справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції. Відеозапис під назвою «clip-0» чітко фіксує момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, де результат тесту алкотестером Drager Alcotest 6820 склав 0.24 проміле. На цьому ж відеозаписі лікар, уповноважений проводити огляд, прямо зазначає, що особа не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а вказаний показник 0.24 проміле є лише похибкою. Слід наголосити, що згідно з чинним законодавством, допустима норма вмісту алкоголю в крові становить 0.2 проміле, і показник, близький до цього порогу, з урахуванням мінімальної похибки вимірювального приладу, не може однозначно свідчити про наявність алкогольного сп`яніння.

Дослідження відеозапису «clip-0» виявило факт телефонної розмови працівника поліції з невстановленою особою, в якій правоохоронець зазначає, що лікар не має наміру фіксувати стан алкогольного сп`яніння через «занизький показник приладу», що свідчить про свідоме втручання або спробу впливу на об`єктивність медичного огляду. Таким чином, показання лікаря, зафіксовані на відеозаписі, які прямо спростовують стан сп`яніння, є вагомим первинним доказом, який входить у суперечність з пізнішим Висновком №192. На підставі статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтованим на всебічному та об`єктивному дослідженні, і надає перевагу безпосередньо зафіксованому факту відсутності сп`яніння, підтвердженому лікарем.

Враховуючи вищенаведене, а саме: недопустимість Акта медичного огляду через невідповідність дати складання; суперечність між Висновком №192 та прямим усним висновком лікаря, зафіксованим на відео, про тверезий стан ОСОБА_1 ; наявність в матеріалах справи двох взаємовиключних висновків приладів Alcotest 6820, тест №1147, результат 0.45 проміле та Alcotest 6820 за №1123 відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 склав 0.24%, тобто відсутності показника, що безспірно перевищує встановлену законодавством допустиму норму ($0.2$ проміле), суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних беззаперечних та належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння суду не надано.

Виходячи зі змісту статей 9, 245 та 280 КУпАП суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами. Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з"ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Однак дослідивши додані до матеріалів справи докази, з огляду на недопустимість ключового доказу (Висновок №192, заснований на дефектному Акті) та існування обґрунтованих сумнівів щодо об`єктивності решти матеріалів, які не можуть бути усунені, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, який вимагає тлумачити всі сумніви на користь особи, що притягається до відповідальності, вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Як вказувалось вище, частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, має бути встановлено дві обставини керування транспортним засобом та перебування у стані, алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість чи відмова саме водія транспортного засобу від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки матеріалами справи не містять достатніх доказів, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а інші докази у справі містять ряд суперечностей, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 130, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.