Справа № 703/7040/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а проживає за адресою АДРЕСА_2 , працює майстром колії на ПЧ-9, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП,

у с т а н о в и в :

17.10.2025 в провадження Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №474384 від 14.10.2025, ОСОБА_1 17.08.2025 близько 22-50 год, перебуваючи по вул. Зарічній в с. Березняки Черкаського району Черкаської області, долонею руки штовхнув ОСОБА_2 , не спричинивши тілесних ушкоджень, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Органом, що склав протокол, діяння ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що 17.08.2025 близько 23-00 год перебував за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 . Збирався відпочивати, бо в 04-00 год мав заступати на робочу зміну. На вулиці почув жіночі голоси, незнайомі шуміли, виражалися нецензурною лайкою, тому вирішив вийти на вулицю та зробити їм зауваження. Біля двору побачив двох жінок, які сиділи на землі, поряд були пляшки з алкогольними напоями. По їх розмові і поведінці зрозумів, що вони нетверезі. Одну із жінок по зовнішньому вигляду знав як жительку сусідньої вулиці, як дізнався надалі, її звуть ОСОБА_3 . Зробив обом зауваження, на що вони відреагували нецензурною лайкою. Почалася штовханина, ОСОБА_3 вхопила його за халат, в якому був одягнений, а інша жінка вхопила його за обидві ноги, від чого він впав. ОСОБА_3 потягнула його за мошонку, від чого відчув сильний біль, а також вкусила за вухо, відкусивши шматок. Вказані події бачила його співмешканка ОСОБА_4 , яка надалі розборонила їх. Жінки пішли в невідомому напрямку, а він перебуваючи в будинку, виявив розрив мошонки, з даного приводу негайно звернувся до лікарні. Перебував на стаціонарному лікуванні, йому виконали операцію. З приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень проводиться досудове розслідування. Неправомірних дій, в тому числі насильницьких, щодо тих жінок не вчиняв, припустив, що міг лаятися і кричати від болю, така його поведінка була спричинена виключно протиправними діями, що вчинені щодо нього.

ОСОБА_4 надала пояснення про те, що в її співмешканця дійсно виникла сварка із двома жінками, мешканками їх села, пізно ввечері 17.08.2025. Причиною слугувало те, що вони шуміли біля їх двору і ОСОБА_1 вийшов до них та зробив зауваження, у відповідь на що та почали ображати його, між ними виникла штовханина, одна із жінок пошкодила йому мошонку та відкусила шматок вуха. Вона допомогла ОСОБА_1 визволитися від тих жінок, які повалили його на землю, після чого вони пішли, а ОСОБА_1 потрібна була медична допомога у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, тому поїхали в лікарню.

Суддя, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту статті 296 КК та судової практики Верховного Суду (постанова Великої Палати від 03 липня 2019 року №288/1158/16-к, провадження №13-28кс19), вбачається, що кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема мотиву явної неповаги до суспільства.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла (пункт 5 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 №10 «Про судову практику у справах про хуліганство»).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №19 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю за винятковим цинізмом.

Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства, система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні «Чернов проти України» (заява № 16432/10) ЄСПЛ констатував, що як встановлено раніше у справі «Ігор Тарасов проти України» (заява № 44396/05 від 16.06.2016, пункт 25), адміністративне правопорушення «дрібне хуліганство», передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпадало під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції (п. 41).

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суду надані наступні докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №474384 від 17.08.2025, який не містить відомостей про те, якими діями ОСОБА_1 та яким чином будь-кому заподіяно майнову, немайнову шкоду або в чому виявилося порушення ним громадського порядку і спокою громадян. Відтак зі змісту протоколу не вбачається наявності в діяннях особи, щодо якої він складений, складу адміністративного правопорушення, відсутній опис об`єктивної сторони відповідного діяння;

- письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що за змістом відповідають обставинам, повідомленим ним же під час судового розгляду даної справи;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій щодо неї, однак не конкретизовано, в чому такі проявлялися;

- ксерокопія пояснень ОСОБА_2 від 11.10.2025, за змістом яких ОСОБА_1 під час сварки вдарив її кулаком по голові.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , а також протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.10.2025 не можуть бути визнані належними та достатніми доказами по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені у цих документах, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували причетність особи до подій, що стали приводом до складання відповідних документів і не викликали б сумнівів у суду.

Із матеріалів справи не вбачається існування будь-яких переконливих доказів на підтвердження наявності в діяннях ОСОБА_1 складу правопорушення або винуватості останнього в його вчиненні, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП.

За ст. 19 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається явна невідповідність захисту характерові і суспільній шкідливості посягання.

За обставинами даної справи, із наданих судові письмових доказів та повідомлених очевидцями обставин, не вбачається будь-яких протиправних дій з боку ОСОБА_1 до часу, коли проти нього було застосоване насильство, наслідком якого стали тілесні ушкодження. По суті єдиним доказом такої обставини є письмові пояснення ОСОБА_2 , однак такі за ступенем своєї деталізації не є послідовними, з їх змісту неможливо встановити, коли та з якої причини їй було завдано удару у разі, якщо такий мав місце.

Суд дійшов висновку, що зібраних в даній справі доказів очевидно недостатньо, щоб вбачати в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, що несумісне зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, провівши аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, вважаю, що матеріали не містять достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Вказане виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для покладення на ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 173, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко