КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1577/20
Провадження № 3-в/552/70/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2025 Суддя Київського районного суду м. Полтави Калько О.С., розглянувши подання фахівця Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Фидрика В. про звільнення від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою суду від 27.05.2020

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтава від 27.05.2020 по справі № 552/1577/20 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. З 18.06.2020 зазначена постанова перебуває на виконанні в Київському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.

Від фахівця Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Фидрика В. на адресу суду надійшло подання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, із застосуванням аналогії закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж позбавлення волі). Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що вони є менш суспільно небезпечними». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії Кримінального кодексу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду подання, фіхівець ограну пробації Финдрик В. подання підтримав та просив задовольнити, ОСОБА_1 на розгляд подання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, по постанові Київського районного суду м. Полтава від 27.05.2020 ОСОБА_1 був поставлений на облік Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області 18.06.2020. На неодноразові виклики до органу пробації не з`являвся, в подальшому, 04.01.2023 останній ознайомлений з умовами та порядком відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, йому було вручено направлення до Полтавського підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло», в подальшому до КП «Декоративні культур». 21.10.2024 відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за ознаками ст. 389-2 КК України. В подальшому було встановлено, що з 24.03.2025 ОСОБА_1 проходить військову службу, але станом на червень 2025 року вважається таким, що вибув у СЗЧ. З серпня 2025 року ОСОБА_1 на неодноразові виклики до органу пробації не з`являвся.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, однак, гарантії Кримінального кодексу поширюються на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому в даному випадку можливо застосувати застосується аналогію закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. При цьому, відповідно до ч.3 зазначеної статті, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 будучи обізнаним про накладене на нього адміністративне стягнення постановою суду, ухилявся від відбування суспільно корисних робіт, однак, в даному випадку строки давності виконання постанови, які складають 4 роки, із врахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК, на даний час закінчились.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, а тому подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 31-1, 304, 325-4 КУпАП, ст. 80 КК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин громадських робіт, призначеного постановою Київського районного суду м. Полтави від 27.05.2020 по справі № 552/1577/20, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Калько О.С.