ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2202/25 Справа № 183/1143/25 Суддя у 1-й інстанції - Крохмалюк І. П. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 , - адвоката Король В.Р. на постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2025 року, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, -

за участі:

представника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності Андрієнка С.В.

представника потерпілого Король В.Р.

експерта Соколова О.В.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 24.01.2025 року о 07.10 годині в Дніпропетровській області, Самарівський район, с. Меліоративне, траса М30 1008км+275м, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу в русі автомобілю «CHEVROLET EPICA» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі траси М-30, внаслідок чого трапилось зіткнення, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно висновку експерта № СЕ-19/104-25/16818-ІТ від 06 травня 2025 року, в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б перебувати в причинному зв`язку з настанням ДТП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_1 , - адвокат Король В.Р. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та прийняти нову постанову, у мотивувальній частині якої встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_2 з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та пошкоджень транспортних засобів

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що ОСОБА_1 не був присутнім на судовому засіданні у день винесення постанови та не був обізнаний про її винесення. На переконання адвоката, ОСОБА_1 має процесуальне право на оскарження постанови від 23 червня 2025 року, яку отримано 16 липня 2025 року.

Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні заяви та клопотання потерпілої сторони. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які повістки та докази їх направлення потерпілому. Це означає, що потерпілий не був належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права.

Вказує, що відсутність чітко встановленого механізму ДТП у висновку експерта свідчить про поверхневість дослідження та неможливість покладання такого висновку в основу судового рішення.

Вважає, що висновок експерта було складено з порушеннями, а саме не проведено повне дослідження та в висновку експерта відсутні відомості про те, що експерти скористались своїм правом та направили клопотання до Новомосковського міськрайонного суду для надання йому додаткових матеріалів (вихідних даних) необхідних для дачі повного висновку.

В судовому засіданні адвокат Король В.Р. підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити, адвокат Андрієнко С.В. заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити постанову суду без змін.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що постанова була винесена 23 червня 2025 року, за відсутності ОСОБА_2 та його представника При цьому, доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про дату час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять, а тому, з метою не порушення доступу до правосуддя та не порушення права останнього на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання первинності порушень Правил дорожнього руху, відповідно до викладеній правовій позиції Верховного Суду України в своєму рішенні в справі № 5-18кс14 від 20 листопада 2014 року, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 інкриміновано порушення вимог п. 16.11 ПДР України, відповідно до якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно висновку експерта № СЕ-19/104-25/16818-ІТ від 06 травня 2025 року, в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б перебувати в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Допитаний апеляційним судом експерт ОСОБА_3 підтримав свій висновок № СЕ-19/104-25/16818-ІТ від 06 травня 2025 року та пояснив, що первинним джерелом для проведення експертизи у даній справі, є схема місця ДТП, однак, на вказаній схемі зазначено два відмінних між собою місця зіткнення транспортних засобів, які зазначені зі слів кожного з водія. При цьому, будь-які нові дані, які можуть бути отримані від пояснень свідків, тощо, не нівелюють зазначених в схемі місця ДТП двох місць зіткнення, які мають безумовно прийматися до уваги під час проведення експертизи, а також будуть сумнівними, враховуючи, що їх не було отримано безпосередньо під час події та зі значним спливом часу.

Експерт також зазначив, що в нього дійсно не було достатньо вихідних даних для відповіді на деякі поставленні на його вирішення питання, однак при цьому акцентував, що ці дані неможливо було отримати, враховуючи, що в його розпорядженні був наявний повний обсяг матеріалів.

Підстав ставити під сумнів висновок експерта та його пояснення не встановлено. Сторони також не висловлювали недовіри або сумнівів у поясненнях експерта або його компетенції.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються в тому числі висновком експерта.

Таким чином, в даному випадку, висновок експерта № СЕ-19/104-25/16818-ІТ від 06 травня 2025 року, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, є належним і допустимим доказом, а тому може бути прийнятий судом на підтвердження тих чи інших обставин у розглядуваній справі.

Враховуючи дані обставини, висновки експерта та причинний зв`язок між діями учасників дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, згідно досліджених доказів з точки зору критерію відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до наслідків, які настали за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно останнього.

При цьому проведення повторної експертизи з наданням додаткових відомостей, не вирішить питання щодо встановлення дійсного механізму настання ДТП, з огляду на недоліки схеми місця ДТП, які призвели до унеможливлення проведення повноцінної експертизи.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення цього ДТП саме водієм ОСОБА_2 , оскільки будь-яких прямих доказів цьому немає.

З точки зору критерію відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, сукупність зібраних в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до однозначного висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно останнього.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на теперішній час вичерпані можливості отримати нові докази.

При цьому апеляційний суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також враховується, що інкриміноване ОСОБА_2 адміністративне правопорушення мало місце 24 січня 2025 року, а тому, висновок суду про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Король В.Р. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 , - адвоката Король В.Р., - залишити без задоволення.

Постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2025 року, відносно ОСОБА_2 , у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста