Дата документу Справа № 337/6308/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/1014/25Головуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г.
Єдиний унікальний №337/6308/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Ярошенка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ярошенка Олександра Олеговича на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 11.11.2024 року о 11 год. 58 хв. по вул.Хортицьке шосе, 42-А у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Ярошенко О.О. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що фабула правопорушення у протоколі та постанові не відповідає дійсності, внаслідок чого справу розглянуто без дотримання вимог ст.276 КУпАП з порушенням територіальної підсудності. Апелянт зазначає, що місце вчинення адміністративного правопорушення розташоване у с.Хортиця (провул.Сонячний, 5-А) Запорізької області.

Наявний відеозапис є неінформативним та не узгоджується із часом зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Правових підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням водія автомобіля не було, адже він вимог ПДР не порушував, незалежно від того чи це був ОСОБА_1 або інша особа.

Після встановлення відсутності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння у нього було безпідставно виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, які, на думку захисника, об`єктивно не підтверджуються. При цьому за кілька днів до вказаної події ОСОБА_1 на вимогу цього екіпажу вже проходив огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Відтак, апелянт вважає, що дії працівників поліції є упередженими і мають характер штучного створення умов для вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

На переконання захисника, вину ОСОБА_1 у вчинені передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення не доведено поза розумним сумнівом.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber».

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі. Згідно із ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Заслухавши захисника Ярошенка О.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №171061 від 11.11.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння; підпис та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколі наявні;

- направленні на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11.11.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Доводи апелянта про те, що наявний відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ніким у встановленому законом порядку не спростовано зафіксовані на відеозаписові події.

Апеляційний суд зауважує, що застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Зафіксовані на відеозаписові події відбувалися послідовно та без розриву у часі, його фрагменти за змістом є взаємодоповнюючими. Відеозапис події містить достовірні дані про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На зазначеному відеозаписові об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм, що мають істотне значення для правильного вирішення даної справи у взаємозв`язку з іншими зібраними доказами.

Відтак, відеозапис є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, узгоджується з іншими наявними доказами, у тому числі в частині зазначення дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що досліджене відео не містить заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом. Після роз`яснення працівником поліції причини зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не вказував, що водієм є інша особа, зазначив, що його раніше вже зупиняв даний патрульний екіпаж та надав відповідні документи для перевірки (БК 470276, 11/11/2024 часовий інтервал 11:59:25 - 12:00:03). У подальшому водій ОСОБА_1 деталізував напрямок свого руху, зазначив: «Я їхав на роботу» (БК 470276, часове позначення 11/11/2024 12:05:25).

При цьому на відеозаписові об`єктивно вбачається, що поряд із автомобілем інших осіб немає. ОСОБА_1 на іншу особу, як на водія транспортного засобу, не вказував та навпаки, як зазначено вище, водій пояснив, куди він прямував на даному автомобілі.

Відтак, доказів щодо спростування факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та на підтвердження керування іншим водієм в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду судом не встановлено.

Всупереч протилежним аргументам апеляційної скарги захисника у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, і що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

У зв`язку з чим апеляційний суд вважає слушними твердження суду першої інстанції щодо встановлення факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Вказаних висновків суд дійшов на основі повного, всебічного дослідження обставин справи та зібраних доказів.

Водночас заперечення апеляційної скарги проти законності зупинки транспортного засобу у співвідношенні із доводами апелянта про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, є суперечливими та протилежними за змістом.

Апеляційний суд зауважує що, питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки, що нібито мали місце 11.11.2024 року під час зупинки транспортного засобу.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння регламентовано ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому «Інструкція»).

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, викладено у протоколі про адміністративне правопорушення і у доданому до нього направленні.

Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві або його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Змістом наявного в матеріалах справи відеозапису об`єктивно зафіксовано процедуру роз`яснення працівником поліції правових наслідків відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обставин, які б завадили водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, судом не встановлено.

Апеляційний суд зауважує, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях водія складу вказаного адміністративного правопорушення.

Отже, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 тим самим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Долучена стороною захисту копія довідки про проходження психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, №86429 від 06.10.2025 року жодного доказового значення в даному провадженні не має.

Факт проходження ОСОБА_1 даного огляду від 06.10.2025 року, як і наведені у апеляційній скарзі обставини проходження останнім огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у день, який передував події від 11.11.2024 року, знаходяться поза логічним та хронологічним зв`язком зі складом та подією інкримінованого водієві адміністративного правопорушення в рамках даного провадження.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В той же час, під час апеляційного розгляду встановлено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є « АДРЕСА_2 », а не «м.Запоріжжя (вул.Хортицьке шосе, 42-А)», як це підтверджується матеріалами провадження, на що також посилався захисник у поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний суд з метою уточнення місця вчинення адміністративного правопорушення вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову в зазначеній вище частині на підставі ст.294 КУпАП.

При цьому, аналізуючи чинні норми КУпАП, у тому числі й положення ст.247 цього Кодексу, порушення правил територіальної підсудності не є підставою для скасування судового рішення, винесеного за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Ярошенка Олександра Олеговича залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 змінити.

Зазначити в мотивувальній частині постанови, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є « АДРЕСА_2 », замість « АДРЕСА_3 ».

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар