КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/1115/25 Головуючий в суді І інстанції Воронкін О.А.
Провадження № 33/824/4499/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бойка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої на посаді спеціаліста відділу Деснянського відділу ДРАЦС-ЦМУ МЮ (місто Київ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 96 від 13 січня 2025 року, складеного оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України лейтенантом поліції Голованем В.М., вбачається, що 29.04.2024 року у м. Київ, вул. Солом`янська, 2А ОСОБА_1 , обіймаючи посаду секретаря судового засідання відділу забезпечення судового процесу управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб?єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», 29.04.2024 о 16:43 год. несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Бойко С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 18 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисника ОСОБА_1 - адвокат Бойко С.О., одночасно із апеляційною скаргою заявив клопотання, у якому порушене питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку адвокат Бойко С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що ОСОБА_1 декілька разів зверталася до суду першої інстанції стосовно видачі їй повного тексту оскаржуваної постанови, однак її повідомляли, що суддя перебуває у відпустці, тому лише 07.08.2025 року захисник отримав у Солом`янському районному суді міста Києва постанову від 07.07.2025 року, що підтверджується копією розписки, що долучена до апеляційної скарги (а.с. 175).

Доводи апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Бойко С.О., обгрунтовував тим, що день складання протоколу про адміністративне правопорушення не може вважатись днем його виявлення. Зазначає, що днем виявлення даного правопорушення є 03.04.2024 року, тобто дата повідомлення НАЗК щодо неподання декларації.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що суд першої інстанції не врахував пояснення ОСОБА_1 , що тривалий період були наявні відключення електропостачання у будинках для населення та тривала відсутність інтернету. Крім того, ОСОБА_1 намагалася 29.01.2024 року подати щорічну декларацію за 2023 рік та з 19:55:43 год. по 21:48:36 год. в Єдиному державному реєстрі декларацій зробила 68 дій, направлених на подання декларації, однак, як з`ясувалося згодом, декларація не була подана, що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на неподання декларації.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Бойко С.О. та ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор Ониськів А.М. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи адвоката Бойка С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

У матеріалах справи міститься розписка адвоката Бойка С.О. про отримання постанови суду першої інстанції 07 серпня 2025 року (а.с. 154). Інші докази отримання оскаржуваної постанови раніше зазначеної дати в наданих матеріалах справи відсутні.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Бойку С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023 року, внесені зміни до деяких Законів України, а саме, згідно з пунктом 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо - відповідні декларації не було подано раніше».

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у 2023 році була суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», то вона була зобов`язана подати щорічну декларацію за 2023 рік до 31.01.2024 року включно.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, 29 квітня 2024 року, тобто несвоєчасно без поважних причин, чим вчинила порушення вимог фінансового контролю та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає обов`язкових елементів об`єктивної сторони - мети, мотивів та наслідків, для констатації наявності якого встановлення суспільно небезпечних наслідків не вимагається.

Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків - воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій чи бездіяльності.

Таке усвідомлення презюмується, адже особа, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій держави, пройшла спеціальну перевірку, була попереджена і мала виконувати вимоги законодавства щодо фінансового контролю.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Бойка С.О., щодо відсутності умислу у діях ОСОБА_1 , не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а будь-яких інших доказів поважності причин пропуску подання ОСОБА_1 щорічної декларації суду не надано.

Факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 також не заперечується.

Відтак, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останньої складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки цей висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи, що стосуються часу, суті адміністративного правопорушення та вини вказаної особи у його вчиненні.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з судом першої інстанції у частині відмови у задоволені клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, який встановлено ч. 4 ст. 38 КУпАП, виходячи з наступного.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграє день виявлення правопорушення.

У складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто момент, коли уповноваженою особою, що має право складати протокол, зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані, зроблено висновок про наявність у діях складу адміністративного правопорушення та оформлено такий висновок у вигляді протоколу. Тому, днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення уповноважена особа вважає дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 13 січня 2025 року.

Однак суд апеляційної інстанції вважає, що з таким твердженням погодитись не можна.

Встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 96 від 13 січня 2025 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду секретаря судового засідання відділу забезпечення судового процесу управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб?єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», 29.04.2024 о 16:43 год. несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 1-9).

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 21.11.2024 року вбачається, що їй було відомо про те, що на неї, як державного службовця, поширювалася дія Закону України «Про запобігання корупції», та відповідно, що вона була суб`єктом декларування. Зазначає, що після припинення виконання функцій держави та відповідно звільнення із державної служби, через власну неуважність, вона не приділила належної уваги інформації щодо відновлення електронного декларування та нормам Закону України «Про запобігання корупції», які регламентують порядок, строки подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану та розмежовують їх види. У квітні 2024 року вона отримала інформування із НАЗК щодо необхідності подання декларацій, після отримання якого вчинила необхідні дії для заповнення та подання необхідних декларацій до Реєтру. Таким чином, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) (період з 01.01.2024 року по 29.01.2024 року) та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2023 рік, подала до Реєстру 29.04.2024 року, тобто несвоєчасно. Вказала, що причин, які можна було б віднести до повноважних на несвоєчасне подання вказаних декларацій у неї не було та, що свою провину у порушенні терміну подання декларацій визнає у повному обсязі (а.с. 10).

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.

Аналогічний висновок щодо суті поняття «день виявлення правопорушення» зроблено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 166/46/17 від 14.08.2018 року.

При цьому з пояснень, наданих прокурором Ониськівим А.М. у судовому засіданні Київського апеляційного суду 13 жовтня 2025 року, вбачається, що Київський апеляційний суд повідомив НАЗК про факт неподання декларації при звільненні, а у свою чергу НАЗК направило відповідні матеріали до Департаменту стратегічних розслідувань НПУ, який, досліджуючи реєстр, також виявив факт неподання щорічної декларації.

Відтак Національним агентством з питань запобігання корупції у відповідь на запит Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року № 760/1115/25/220734/2025 щодо надання інформації про дату, коли Національному агентству стало відомо про факт неподання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2023 рік, було надіслано відповідь № 47-06/85426-25 від 20 жовтня 2025 року, з якої вбачається, що до Національного агентства надходило повідомлення від Київського апеляційного суду про факт неподання ОСОБА_1 декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, з 01.01.2024 року по 29.01.2024 року (при звільненні), яке зареєстровано за № 32384/0/24 від 13.03.2024 року. За результатами вказаного повідомлення, враховуючи положення ч. 1 ст. 355 КУпАП, зазначене повідомлення стосовно ОСОБА_1 разом із послідовністю дій з ІТС Реєстру було направлено листом від 17 жовтня 2024 року № 47-07/78139-24 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для вжиття заходів відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у матеріалах справи наявний лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 17 жовтня 2024 року № 47-07/78139-24 до Департаменту стратегічних розслідувань НПУ, яким було направлено повідомлення Київського апеляційного суду про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 з послідовністю дій з ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (а.с. 17).

Відтак, фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України суд апеляційної інстанції визнає 17 жовтня 2024 року, коли Національне агентство надіслало лист до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для вжиття заходів, яке у свою чергу виявило факт неподання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2023 рік.

Тому, у даному випадку за встановлених вище обставин, днем закінчення передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення слід вважати 17 квітня 2025 року.

Таким чином, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 38 КУпАП строк для притягнення особи до адміністративної відповідальності на час ухвалення постанови, закінчився, оскільки адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення.

Підсумовуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Таким чином доводи апеляційної скарги в частині застосування строків притягнення до адміністративної відповідальності, які встановлені ч. 4 ст. 38 КУпАП, є обґрунтованими.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Бойку Сергію Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Бойка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року, скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «03» листопада 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко