Справа № 163/2257/25
Провадження № 3/163/1275/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А., розглянувши направлений відділом організації несення служби в місті Ковель УПП у Волинській області протокол серії ЕПР1 №476877 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 08 жовтня 2025 року о 09 годині 20 хвилин, по вулиці Володимирській в місті Любомль, в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху, керував електровелосипедом марки «Мінськ», в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав письмове клопотання, в якому зазначив, що своєї вини у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки вважає, що керував велосипедом, який не є технічним транспортним засобом, що, на його думку, виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена дослідженими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, результатом алкотесту Драгер в 1,48%о, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом інспектора роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області, витягом з ІКСПЕП щодо посвідчення водія та довідкою, відеозаписами події.

Щодо транспортного засобу «Мінськ» слід зазначити наступне.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху мають право зокрема на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; вивчення норм і правил дорожнього руху. Учасники дорожнього руху зобов`язані зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій має право керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку. Водій зобов`язаний, зокрема, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Узагальнюючи з наведених положень закону слід зробити висновок, що водієм є особа яка керує транспортним засобом, який пристосований для перевезення людей і пасажирів. Він є учасником дорожнього руху та має відповідні права й обов`язки. Зокрема водій зобов`язаний знати правила дорожнього руху, не допускати керування транспортним засобом у стані сп`яніння та не створювати небезпеку для інших учасників руху.

У сьогоденні технічний прогрес має значні досягнення у створенні та виробництві нових засобів, зокрема й засобів пересування за допомогою електродвигуна.

Правила дорожнього руху дають визначення механічним транспортним засобам, окремо мопедам, мотоциклам та велосипедам відповідно у п. 1.10 ПДР. Зокрема механічним транспортним засобом вважаються транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Тут же дається визначення велосипеда - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом визнається колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

На підставі дослідження відеозапису встановлено, що велосипед марки «Мінськ», керований ОСОБА_1 , рухався без докладання фізичних зусиль до педалей останнім. Крім того, згідно з зазначеними доказами, він експлуатувався водієм на проїзній частині дороги, призначеній для руху транспортних засобів, із створенням небезпеки для інших учасників дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю, що становила орієнтовно 33 км/год.

За таких обставин, наведені ознаки дозволяють кваліфікувати зазначений велосипед як низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб, навіть якщо формально може не підпадати під поняття механічного транспортного засобу у розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху України.

Зазначений велосипед, можливо, і не належить до категорії механічних (технічних) транспортних засобів, однак відповідає ознакам низькошвидкісного легкого електричного транспортного засобу, визначеного відповідним законодавством. У разі, якщо транспортний засіб не визнається механічним, набуття права керування ним не вимагає посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, класифікація транспортного засобу як механічного або як низькошвидкісного легкого електричного має значення лише для визначення обов`язковості наявності посвідчення водія відповідної категорії, однак не впливає на кваліфікацію дій особи за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає відповідальність за керування будь-яким транспортним засобом у стані сп`яніння.

При цьому доводи, наведені ОСОБА_1 у клопотанні щодо потужності електродвигуна (2,5 кВт), судом не можуть бути прийнятними, оскільки нічим не підтверджені, зокрема, відсутні технічні документи або сертифікаційні дані, що підтверджують зазначену характеристику.

Проте, той факт, що засіб кваліфіковано як легкий електричний транспортний засіб, призводить до наслідку у вигляді правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП у разі керування ним у стані алкогольного сп`яніння. Це обумовлено тим, що норма статті 130 КУпАП поширюється на керування транспортними засобами загалом, до категорії яких належить і низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб.

Визначальним для кваліфікації дій особи за статтею 130 КУпАП є те, що транспортний засіб приводиться в рух не мускульною силою людини, а за допомогою технічного двигуна, незалежно від його типу (електричного, двигуна внутрішнього згоряння чи іншого).

Отже, факт наявності у транспортного засобу технічного двигуна, що забезпечує його самостійний рух, є юридично достатньою підставою для віднесення такого засобу до об`єктів, керування якими підпадає під дію статті 130 КУпАП.

В такому випадку інші учасники руху ставляться до такого засобу саме як для транспортного засобу, враховують його у русі й дотримуються правил щодо нього.

Відповідно до положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Таким чином, електровелосипед «Мінськ», в розумінні ст. 266 КУпАП є транспортним засобом, а тому на осіб, які керують вказаним транспортним засобом поширюються вимоги ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним, як для самого порушника, так і для інших учасників дорожнього руху, та особу порушника, стягнення на нього слід накласти у виді штрафу з позбавленням права керування.

З порушника згідно із ст.401 КУпАП слід стягнути судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Штраф в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA0003001 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач: ГУ ДКСУ у Волинській області, , код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу "адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять гривень) 60 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Несплата штрафу є підставою для примусового виконання постанови про стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета