КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1940/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Авдєєва Б.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500 грн. 00 коп. з конфіскацією предметів торгівлі, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, 16 жовтня 2024 року о 13 годині 42 хвилини, перебуваючи в магазині за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без одержання ліцензії на проведення такого виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме здійснював продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чим порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим порушив порядок господарської діяльності, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Авдєєв Б.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року скасувати, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, повернути ОСОБА_1 вилучене майно згідно Протоколу виявлення, огляду та вилучення від 16.10.2024.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що аналізуючи пояснення працівника ГУ ДПС у м. Києві від 16.10.2024 року, стало відомо, що 16.10.2024 року було проведено фактичну перевірку ОСОБА_1 . Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Разом з тим, як зазначає апелянт, до матеріалів справи не додано вищевказаних документів, у зв`язку з чим наявні сумніви стосовно законності такої перевірки. При цьому, як вказує апелянт, матеріали справи містять витяги з розпорядження про анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами ТОВ «Колібрі 2022», а не ФОП ОСОБА_1 . Апелянт наголошує, що дані витяги жодним чином не стосуються ОСОБА_1 , оскільки ТОВ «Колібрі 2022» є іншим суб`єктом господарської діяльності, хоча знаходяться за однією адресою. Згідно ж наданих витягів стало відомо, що у ТОВ «Колібрі 2022» було анульовано ліцензії на роздрібний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у зв`язку з чим, на думку апелянта, перевірка мала проводитись у ТОВ «Колібрі 2022», а не у ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, апелянт вважає, що дана перевірка була проведена не законно, а у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник зазначає, що істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт реалізації особою алкогольного напою без ліцензії, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності, однак працівниками Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві не було встановлено систематичну реалізацію алкогольних напоїв. За даних обставин разова реалізація спиртних виробів без ліцензії не утворює складу адміністративного правопорушення, оскільки не є систематичною.

Також апелянт звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2024 року №583864 не вказано реалізацію яких саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів було здійснено. Також в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без отримання ліцензій, однак не вказано осіб, яким було реалізовано товар, за якою ціною було здійснено таку реалізацію, чи існувала регулярність таких продажів, не вказано жодного свідка, який би міг підтвердити факт продажу та чи взагалі така реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснювалась.

Крім того, апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2024 року №583864 не зазначено жодних даних про понятих та їх підписів, які мали бути присутні під час проведення перевірки та складання даного протоколу, однак в протоколі виявлення, огляду та вилучення від 16.101.2024 року наявні підписи понятих.

Апелянт наголошує, що письмові пояснення від 16.10.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були написані під примусом працівників працівника поліції та не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. До того ж, фактична перевірка працівниками ГУ ДПС у м. Києві була проведена незаконно, а тому письмові пояснення працівників ГУ ДПС у м. Києві не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а тому є неналежними та недостовірними доказами у цій справі. В даних поясненнях зазначено, що під час проведення перевірки було встановлено торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Даний факт можуть підтвердити чеки від 16.10.2024 року №69164, №69162, №312165, однак в матеріалах справи №760/26496/24 відсутні дані чеки, як і відсутні направлення та наказ на проведення перевірки.

Таким чином, як стверджує апелянт, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також факту отримання грошей (виручки) за здійснення реалізації цих товарів, не зафіксовано і самого факту реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, а грошові кошти, отримані ОСОБА_1 за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів в матеріалах справи відсутні і під час складання протоколу не вилучалися.

Також апелянт наголошує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, якими можуть бути носії фото-відео фіксації правопорушення, пояснення свідків, розрахункові документи тощо.

За наведених обставин, на переконання захисника єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, враховуючи, що факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів не встановлено, а систематичність реалізації даних товарів не підтверджена жодними доказами, апелянт вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Авдєєва Б.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, з огляду на положення ст. 252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наведені вимоги закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи, розгляді справи в суді першої інстанції та винесенні суддею постанови щодо ОСОБА_1 дотримані не у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції не перевірено дотримання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог закону.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 164 КУпАП), а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах:

- без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

- без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

- без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

- без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана диспозиція лише в загальному описує адміністративне правопорушення, не конкретизуючи його змісту, тобто, є бланкетною. Тому для повного визначення ознак правопорушення необхідно звернутися до інших галузей права, що встановлюють норми, порушення яких призводить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Відповідно до статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів протягом календарного року), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм, слідує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП полягає, зокрема, у здійсненні господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є спеціальний суб`єкт - суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність без відповідного дозволу (ліцензії).

Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 583864 від 16 жовтня 2024 року, складеному старшим ДОП ВП №2 Солом`янського УП ГУНП у м. Києві майором поліції Шевчуком А.В. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, як і в оскаржуваній постанові, вказано, що останній, перебуваючи в магазині за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без одержання ліцензії на проведення такого виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме здійснював продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чим порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим порушив порядок господарської діяльності.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2024 року №583864 не вказано реалізацію яких саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів було здійснено. Також в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без отримання ліцензій, однак не вказано осіб, яким було реалізовано товар, за якою ціною було здійснено таку реалізацію, чи існувала регулярність таких продажів, не вказано жодного свідка, який би міг підтвердити факт продажу та чи взагалі така реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснювалась.

Незважаючи на наведені в оскаржуваній постанові обставини вчинення адміністративного правопорушення, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що він, вчинив дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме здійснював господарську діяльність без відповідних дозвільних документів.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він є ФОП ОСОБА_1 . Вказав, що він скупляє продукти на базах і розвозить їх по магазинам, які належать його сім`ї. Його сім`ї належать шість магазинів, він обслуговує один, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В цьому магазині здійснює господарську діяльність його батько, він і ФОП, і також має ТОВ. ФОП на Гарматній зареєстрований на його батька. Здійснюють магазини здебільшого продаж солодощів, контиреських виробів.

Він знає, що на алкогольні і тютюнові вироби потрібна ліцензія, але він такого не возив. Щодо здійснення перевірок у магазинах йому нічого не відомо. Працював до події десь рік і за цей період перевірок не було. ТОВ «Калібрі 2022» зареєстровано на його батька. Щодо ліцензування він не цікавився, доставляв тільки продукти.

Вказана подія сталася у жовтні 2024 року. Він як раз завіз продукти до ТОВ «Калібрі 2022», розвантажував, в магазині, окрім нього, був продавець. Приїхала податкова, рахували алкогольні та тютюнові вироби, потім викликали наряд поліції. За їх словами в магазина не було ліцензії на продаж алкоголю та тютюну. Сам він не знав, була ліцензія чи ні. Вказав, що пояснення він писав під диктовку поліцейського, бо сам юридично не грамотний. У те, що писав під диктовку особливо не вникав. Його ФОП і ТОВ «Калібрі 2022» не пересікаються. Продавець магазину також писала пояснення під диктовку поліцейського.

Судом апеляційної інстанції досліджені докази, наявні у матеріалах справи, направлені до суду першої інстанції, а саме: пояснення ОСОБА_1 ; пояснення свідків; витяги з розпорядження ДФС; протокол виявлення, огляду та вилучення; зберігальні квитанції.

З приводу наявних у справі доказів слід зазначити наступне. Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно письмових пояснень працівника ГУ ДПС у м. Києві, 16.10.2024 було проведено перевірку ФОП « ОСОБА_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якої встановлено торгівлю та зберігання з метою продажу алкогольної продукції та тютюнових виробів без відповідної ліцензії. І в цих поясненнях вказано, що даний факт можуть підтвердити чеки від 16.10.2024 року №69164, №69162, №312165.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, як до цих пояснень, так і в цілому до справи не додано вищевказаних документі, у відповідності до п. 81.1 ст. 81 ПК України.

Крім того, матеріали справи містять витяги з розпорядження про анулювання ліцензії №432-рл від 11.10.2024 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами ТОВ «Колібрі 2022», а не ФОП ОСОБА_1 . Між тим, матеріали справи не містять рішення про анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 .

Окрім того, згідно договору суборенди нежитлового приміщення №05-08 від 05 серпня 2022 року підприємницьку діяльність ТОВ «Колібрі 2022» здійснює ФОП « ОСОБА_4 ».

Отже, за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не має ніякого відношення до ТОВ «Колібрі 2022».

Також в матеріалах справи відсутні будь-які документи про наявність повноважень ОСОБА_1 на представництво суб`єкта господарювання ФОП « ОСОБА_4 » та дій від імені цього суб`єкта, а отже, є слушними доводи апеляційної скарги захисника у частині того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_1 здійснював продаж товарів.

На неодноразові виклики особа, яка склала адміністративний матеріал, а саме, ДОПВП №2 Солом`янського УП ГУНП у м. Києві майор поліції Шевчук А.В. не з`явився.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ні з протоколу про адміністративне правопорушення, ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, які саме дії вчинені ОСОБА_1 та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП, при тому що особа, яка складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону, суд апеляційної інстанції вважає слушними та такими, що не спростовані матеріалами справи.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддею місцевого суду не в повному обсязі дотримано вимоги, передбачені ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, унаслідок чого за відсутності в матеріалах справи належних, достатніх та допустимих доказів суддя дійшов передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки наявні у провадженні докази не доводять обставини того, що останній здійснював господарську діяльність з продажу алкоголю та тютюнових виробів у період зупинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду як суб`єкта господарської діяльності в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових, дистиляторів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 181/95ВР.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Авдєєва Б.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500 грн. 00 коп. з конфіскацією предметів торгівлі -скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а саме у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного праовпорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучене майно, згідно протоколу виявлення, огляду та вилучення від 16 жовтня 2024 року.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал