Справа №592/6514/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 33/816/447/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 485 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі представника Сумської митниці ДМС України Коваленко Н.В., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 83 237 грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2024 року за ч. 1 ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил № 0040/80500/24, з якого вбачається, що 17 жовтня 2022 року через пункт пропуску «Устилуг-Зосин» митного поста «Устилуг» Волинської митниці ОСОБА_1 на митну територію України ввезено у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, транспортний засіб марки «NISANN NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN): НОМЕР_2 , на адресу військової частини НОМЕР_3 .

Сума митних платежів, які б підлягали сплаті до державного бюджету України у разі оформлення автомобіля марки «NISANN NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN): НОМЕР_2 , у вільний обіг станом на 17 жовтня 2022 року складає 166475 грн. 39 коп., з них: ввізне мито - 19543 грн. 54 коп., акциз 86613 грн. 39 коп., ПДВ - 60318 грн. 46 коп.

Відповідно до інформації наданої військовою частиною НОМЕР_3 , факт отримання даною військовою частиною, як кінцевим набувачем гуманітарної допомоги, легкового автомобіля марки «NISANN NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN): НОМЕР_2 , у якості гуманітарної допомоги, не підтверджено.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив протиправні дії шляхом використання товару транспортного засобу марки «NISANN NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN): НОМЕР_2 , стосовно якого було надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, що призвело до ухилення від сплати митних платежів на загальну суму 166 475 грн. 39 коп.

Зазначені дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 83 237 грн. 70 коп.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Шаповаленко Р.О. звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 був водієм автовозу та дійсно завозив на територію України автомобіль марки «NISANN NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 .

Окрім цього, в матеріалах справи наявний лист від командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 від 07 жовтня 2022 року, адресований начальнику митного посту з метою сприяння завезенню на територію України вказаного автомобіля, в супроводі ОСОБА_3 .

Саме ОСОБА_4 відповідав за доставку та передачу автомобіля військовій частині, що підтверджується долученим актом прийому-передачі, підписаний командиром військової частини полковником

ОСОБА_5 урахуванням вищевикладеного вбачається, що автомобіль був переданий командиру військової частини, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді, апелянт зазначає про те, що ОСОБА_1 тривалий час не проживає на території України, оскільки будучи батьком шістьох осіб евакуювався з родиною спочатку до Польщі, а згодом до США.

Про наявність оскаржуваної постанови та її зміст стало відомо захиснику Шаповаленку Р.О. після ознайомлення з матеріалами справи, а саме 05 грудня 2024 року. Проте у зв`язку із хворобою, апелянт був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в десятиденний строк, що підтверджується довідкою з медичної установи.

Враховуючи викладене, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши захисника особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О., який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, представника Сумської митниці ДМС України Коваленко Н.В., яка ознайомившись з документами, які надійшли з ВЧ на запит суду також вважала, що є підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Ковпаківського районного суду м. Суми, 18 грудня 2024 року адвокат Шаповаленко Р.О. подав апеляційну скарга на поставу судді від 24 квітня 2024 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку апелянт зазначає про не своєчасне отримання постанови суду.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строк на апеляційне оскарження постанови судді від 24 квітня 2024 року, у зв`язку з чим його клопотання підлягає задоволенню.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не лише за умови вжиття судом заходів для її своєчасного сповіщення про місце та час розгляду справи, а і за наявності даних про таке її сповіщення і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Змістом адміністративних матеріалів стверджується, що судом першої інстанції не було вжито жодних дій направлених на сповіщення особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил.

Так, 23 квітня 2025 року на адресу Ковпаківського районного суду м. Суми надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України.

24 квітня 2025 року суддя без належного сповіщення ОСОБА_1 про час, дату та місця розгляду складеного відносно нього протоколу про порушення митних правил, розглянув надіслані матеріали, чим безумовно порушив право останнього на захист.

Окрім цього, апеляційний суд проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення встановив, що постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Зокрема, в оскаржуваному судовому рішенні не викладено опис обставин, встановлених судом під час розгляду складених матеріалів відносно ОСОБА_1 , та не надана оцінка всім доказам, долучених до протоколу про порушення митних правил.

Так, згідно зі ст. 1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, поставлених перед судом, а й досягнення цілей правосуддя, у зв`язку з чим, суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення.

За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268, ст. 283 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови судді відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП, з метою відновлення порушеного права останнього на захист.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 485 МК України, апеляційний суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно до вимог ст. 278, 280 КУпАП, ст. 489 МК України, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному виді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, т/з, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України (ч. 1 ст. 495 МК).

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне правопорушення. Тобто, при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись із диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Диспозиція ст. 485 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у заявлені в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно зУКТ ЗЕД та його митної вартості,та/або надання з цією ж метою митному органу документів,що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії,спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів,в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу та спеціальної мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Наявність об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею Глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 725/3788/16-а зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Отже, ст. 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети: неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2022 року громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України у якості гуманітарної допомоги автомобіль «NISANN NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN): НОМЕР_2 . Як підставу для ввезення на митну територію України вищевказаного транспортного засобу та для здійснення митного оформлення у якості гуманітарної допомоги, ОСОБА_1 був наданий пакет документів, відповідно до якого, одержувачем автомобіля була військова частина НОМЕР_3 , що передбачало його пільгове розмитнення.

Відповідно до ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року № 1192-XIV гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог ст.3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про гуманітарну допомогу», підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.

У відповідності зі ст.6 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» звільнення від оподаткування товарів (робіт, послуг) гуманітарної допомоги здійснюється в порядку, встановленому Податковим кодексом України та Митним кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.287 Митного кодексу України та п.197.11 ст.197, п.213.3.9 ст.213 Податкового кодексу України, при ввезенні на митну територію України вантажі гуманітарної допомоги, звільняються від оподаткування, а саме сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Тобто, декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 17 жовтня 2022 року, яка подавалась митним органам ОСОБА_1 була підставою для пропуску на митну територію України вказаного транспортного засобу як гуманітарної допомоги на адресу військової частини НОМЕР_3 , та є документом, без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено Митним кодексом України, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу. Митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури (п.20 ст.4 Митного кодексу України).

Відповідно до п.30.1 ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі.

Згідно з ч.1 ст.292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковістьяких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст. 12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»).

У підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, митним органом надано наступні докази: декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 17 жовтня 2022 року; довідка командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_2 з переліком автомобілів гуманітарної допомоги, які були отримані військовою частиною; звернення командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_2 до начальника митного поста про сприяння у вирішенні питання щодо перетину кордону через пункт пропуску автомобіля «NISANN NAVARA», (VIN): НОМЕР_2 у супроводі ОСОБА_4 ; службовою запискою про розрахунок митних платежів.

Дослідивши вказані докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, апеляційний суд доходить до висновку про відсутність в діях останнього складу правопорушення, заважаючи на наступне.

Так, в ході апеляційного розгляду захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Шаповаленко Р.О., у підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі надав копію акту приймання-передачі гуманітарної допомоги, відповідно якої ВЧ НОМЕР_3 в особі командира ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_6 гуманітарну допомогу у виді автомобіля «NISANN NAVARA», (VIN): НОМЕР_2 .

Окрім цього, додатково на запит апеляційного суду, ВЧ НОМЕР_3 надіслано акт приймання передачі № 36, яким засвідчено прийняття військовою частиною вказаного автомобіля та проведено огляд технічного стану військового майна, що підтверджено долученим актом.

Таким чином, долученими доказами у справі не встановлено, що надані під час митного оформлення документи визнані підробленими чи недійсними. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не мають жодних даних, що досліджені в апеляційному суді акти прийому-передач має ознаки підроблення чи містять недостовірні відомості. Навпаки, мають усі наявні необхідні реквізити (номер паспорта, підписи сторін тощо), а тому існує об`єктивна презумпція щодо легітимності цього доказу. Представником митниці не надано жодних даних на спростування цього.

Отже, органом митного контролю України не доведено факт використання ОСОБА_1 транспортного засобу «NISANN NAVARA», (VIN): НОМЕР_2 , стосовно якого було надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги та не було доведено, що зазначений автомобіль було передано стороннім особам, ніж представникам військової частини.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі.

На підставі викладеного, оскаржувана постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Шаповаленку Р.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О., задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року скасувати та закрити провадження в справі стосовно ОСОБА_1 підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 485 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.