КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/10195/25

номер провадження: 33/824/4972/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віжн ТБ» (далі - ТОВ «Віжн ТБ»), проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, при розгляді справи суддею першої інстанції не досліджувалися та не встановлювалися обставини вчинення адміністративного правопорушення. Суд поклав в основу висновків лише акт фактичної перевірки ТОВ «ВІЖН ТБ» №43006/К5/26-15-07/346966608 від 22 травня 2025 року, який не може бути належним доказом вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки за змістом ст.ст. 86.1, 86.2 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки, не є рішенням податкового органу, не породжує правових наслідків і не змінює правового статусу платника податків.

Вказує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення №2851 від 18 червня 2025 року відсутнє узгоджене податкове повідомлення-рішення, оскільки ТОВ «ВІЖН ТБ» 30 червня 2025 року подало до ДПС України скаргу на рішення ГУ ДПС у місті Києві № від 24 червня 2025 року, про що ДПС України листом від 23 липня 2025 року №221184/6/99-00-06-03-02-06 повідомила, що строк розгляду скарги продовжено до 11 вересня 2025 року. Таким чином, станом на день складання протоколу (18 червня 2025 року) було відсутнє узгоджене податкове повідомлення-рішення, тому відсутні й підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що протокол №2851 від 18 червня 2025 року було складено з грубими порушеннями вимог ст.256 КУпАП, а саме: не зазначено конкретного місця, часу, способу вчинення правопорушення, не наведено фактичних даних, які б дозволяли встановити обставини події, та не розкрито суть інкримінованого порушення. Протокол не підписаний нею, не містить відмітки про роз`яснення її процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, та не вручено їй другий примірник, що підтверджує порушення п.7 і п.8 Наказу №566 ДПС України.

Вказує, що про існування протоколу вона дізналася лише після відкриття провадження у справі та ознайомлення з матеріалами 22 липня 2025 року. Копія протоколу №2851 від 18 червня 2025 року не була нею отримана. Зазначає, що у порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП протокол складено майже через місяць після дати акту перевірки (акт від 22 травня 2025 року), що є грубим порушенням процесуального порядку.

Наголошує, що суддя першої інстанції проігнорував доводи захисту та не взяв до уваги її письмові пояснення, надані 23 липня 2025 року на електронну адресу суду, чим позбавив її права на захист і порушив вимоги ст.268 КУпАП. Суддею не було досліджено й оцінено матеріали, які підтверджують відсутність у її діях складу правопорушення.

Також звертає увагу на те, що акт перевірки не може бути єдиною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не містить конкретних фактів чи обставин, які б доводили вину посадової особи у вчиненні порушення. У ньому відображено лише суб`єктивну оцінку службових осіб, які проводили перевірку.

З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилась, про місце і час розгляду справи була повідомлена судом апеляційної інстанції завчасно та у встановленому законом порядку.

Водночас 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала додаткові пояснення, в яких, окрім іншого, просить розглянути справу за її відсутності.

Враховуючи наведене та зважаючи на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, апеляційний суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначено в постанові судді, 18 червня 2025 року ОСОБА_1 , працюючи директором ТОВ «Віжн ТБ» за адресою: місто Київ, вул.Кирилівська, 23, порушила порядок проведення розрахунків, а саме проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та/або програмного реєстратора розрахункових операцій без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідно розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, чим порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, зі змінами і доповненнями, зафіксовано актом фактичної перевірки №5990/26-15-07-07-00-17 від 18 червня 2025 року.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, суддя першої інстанції дійшов висновку, що її вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №2851 від 18 червня 2025 року, копією акту фактичної перевірки №5990/26-15-07-07-00-17 від 18 червня 2025 року.

Так, ч.1 ст.155-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у вигляді накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Апеляційним судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення №2851 від 18 червня 2025 року, складений посадовою особою ГДІ ГУ ДПС у місті Києві Бондарем О.Ю.

За змістом протоколу при фактичній перевірці офісу за адресою: місто Київ, Подільський район, вул.Кирилівська, буд.23, де здійснює діяльність ТОВ «ВІЖН ТБ» (код 34696608), податкова адреса: 04050, місто Київ, Подільський район, вул.Кирилівська, буд.23, встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 , директор ТОВ «ВІЖН ТВ», вчинила порушення порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункових операції без застосування реєстратора розрахункових операції та/або програмного реєстратора розрахункових операції без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, чим порушено п.1 та п.2 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами і доповненнями, зафіксовано актом №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.155 КУпАП (а.с.3).

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції пояснення з додатками, а саме, копію скарги про оскарження податкового повідомлення-рішення № від 24 червня 2025 року, винесеного Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі висновків акту фактичної перевірки №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року.

Зі змісту вищевказаної скарги вбачається, що ТОВ «ВІЖН ТБ» було отримано акт фактичної перевірки №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року (далі - Акт перевірки). Після ознайомлення із актом перевірки, 05 червня 2025 року ТОВ «ВІЖН ТБ» звернулося до Головного управління ДПС у місті Києві із письмовими запереченнями №0506.2025 від 05 червня 2025 року на висновки акту фактичної перевірки №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року, в яких просило переглянути та скасувати висновки акту фактичної перевірки №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року, з урахуванням заперечень, а податкове повідомлення-рішення за вказаними висновками не приймати.

За результатами розгляду заперечень, поданих товариством, ТОВ «ВІЖН ТБ» 23 червня 2025 року було отримано лист від 18 червня 2025 року №17441/Ж12/26-15-07-03-07 «Про розгляд заперечення», згідно з яким висновки акту перевірки №1544/Ж5/31-00-23-03-15/23729809 від 27 травня 2024 року залишені без змін, а заперечення - без задоволення.

30 червня 2025 року ТОВ «ВІЖН ТБ» було отримано податкове повідомлення-рішення: № від 24 червня 2025 року, яким ТОВ «ВІЖН ТБ» на підставі підпункту 4.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України і згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року із змінами та доповненнями, застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, за платежем за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 3 450 706 грн 92 коп., яке було винесено Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі висновків акту фактичної перевірки № 43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року.

ТОВ «ВІЖН ТБ» ознайомившись та розглянувши податкове повідомлення-рішення № від 24 червня 2025 року, проаналізувавши його відповідність нормам чинного законодавства, не погодилося із прийнятим контролюючим органом зазначеним податковим повідомленням-рішенням, вважало його необгрунтованим та таким, що сформований з порушенням норм чинного законодавства (а.с.28-39).

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції письмові додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що 24 вересня 2025 року ТОВ «ВІЖН ТБ» оскаржило до Київського окружного адміністративного суду податкове повідомлення-рішення №07 від 24 червня 2025 року, винесеного Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі висновків акту фактичної перевірки №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року.

На підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 долучила копію позовної заяви ТОВ «ВІЖН ТБ» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення №07 від 24 червня 2025 року, винесеного Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі висновків акту №43006/Ж5/26/15/07/34696608 від 22 травня 2025 року, яка зареєстрована Київським окружним адміністративним судом 24 вересня 2025 року.

Наведені обставини свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення №2851 від 18 червня 2025 року складено щодо ОСОБА_1 лише на підставі акту фактичної перевірки, який сам по собі не може слугувати належним та допустимим доказом її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, оскільки в силу норм ПК України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п.54.5. ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.86.8. ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.56.2 ст.56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до положень ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п.56.18 ст.56 ПК України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З наведених норм права вбачається, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.155-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

З огляду на те, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення №2851 від 18 червня 2025 року не існувало податкового повідомлення-рішення, а таке податкове повідомлення-рішення було складено лише 24 червня 2025 року за №07 і в подальшому щодо нього була розпочата процедура адміністративного оскарження, яка не завершена, настання відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП, виключається.

ЄСПЛ в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі №1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вищенаведене, дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП не доведена наявними у справі доказами, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення №2551 від 18 червня 2025 року та актом фактичної перевірки від 22 травня 2025 року, на які суддя першої інстанції послався у оскаржуваній постанові від 12 серпня 2025 року, а тому вказана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказану скаргу задовольнити, а постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП- скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо неї - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП,відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов