ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Cуддя Солом`янського районного суду міста Києва Кравченко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №375689 від 29.06.2025, 28 червня 2025 року о 22 год 54 хв у АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у вчиненому правопорушення не визнав та зазначив, що 28.06.2025, після обіду він на своєму транспортному засобі «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 приїхав до своїх батьків у гості. При цьому, зазначив, що батьки проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Близько 22:00 в нього закінчились цигарки та він попросив свого батька - ОСОБА_2 звозити його до магазину на АЗС. Після чого, він віддав батьку ключі та документи на автомобіль. Прибувши до магазину (на території АЗС), він купив необхідний товар та при виході з магазину у нього виник словесний конфлікт з невідомим йому чоловіком. Після чого, він повернувся до автомобіля, сів на пасажирське сидіння, батько був за кермом, та вони направились додому. Близько о 22:40 батько припаркував авто біля свого будинку та вони разом на вулиці, біля автомобіля чекали його дружину ОСОБА_3 , яка мала приїхати та забрати його додому. Через деякий час приїхала дружина та вони втрьох стояли на парковці, розмовляли та збирались їхати додому. Після чого він виявив, що немає мобільного телефону, попросив дружину відчинити автомобіль, та почав його шукати. У цей час до них підійшло двоє чоловіків, як в подальшому виявилось це були поліцейські, та почали вимагати в нього пред`явлення документів, при цьому звинувачували у вчиненні правопорушень та погрожували затриманням. Він хотів уникнути конфлікту та почав тікати від них, однак його наздогнали, збили з ніг, наділи на руки кайданки та силоміць заштовхнули в службовий автомобіль. Після чого, його відвезли до відділу поліції, однак там знаходитись їм було заборонено, у зв`язку з тим, що у м. Києві була оголошена повітряна тривога. Далі, поліцейські зупини патрульний автомобіль під Індустріальним мостом на вул. Вадима Гетьмана та почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Наголошує на тому, що не керував автомобілем, працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням, а приїхали на місце стоянки його автомобіля, у зв`язку з чим просив закрити провадження по справі через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 28 червня 2025 року до нього в гості приїхав його син - ОСОБА_1 . Близько о 22:00 син попросив звозити його на АЗС «КЛО», щоб купити цигарки. За кермом автомобіля перебував безпосередньо він, оскільки ОСОБА_1 перед цим вживав спиртні напої. На заправці у сина виник словесний конфлікт з невідомим чоловіком, однак до бійки не дійшло, оскільки ОСОБА_1 сів в автомобіль та вони поїхали додому. Близько о 22:40 він припаркував автомобіль на стоянці біля свого дому та разом з сином чекав дружину останнього. Далі, приїхала дружина та ОСОБА_1 попросив її відкрити автомобіль, оскільки не міг знайти свій мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_1 сів в автомобіль та почав шукати телефон в бардачку і в районі пасажирського сидіння. В цей час до авто підійшло двоє чоловіків та почали вимагати у ОСОБА_1 пред`явити документи. Вони вступили в суперечку з чоловіками, оскільки останні поводили себе зухвало, агресивно, погрожували затриманням та не хотіли чути жодних пояснень. Після обіцянки працівників поліції, що вони звільнять її чоловіка, після того як встановлять його особу, дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надала їм посвідчення водія ОСОБА_1 , однак працівники поліції все одно силоміць заштовхали ОСОБА_1 в свій транспортний засіб та повезли до відділу поліції. Він разом з ОСОБА_3 поїхали за службовим автомобілем, однак у відділі поліції їм сказали, що патрульним поліцейським не дозволили перебувати у приміщенні відділу поліції, оскільки у м. Києві була оголошена повітряна тривога. Після чого, вони знайшли ОСОБА_1 під Індустріальним мостом. ОСОБА_1 просив працівників поліції забезпечити його адвокатом, однак останні зауважили, що через оголошену повітряну тривогу жоден адвокат на місце події не прибуде, чим затягне справу та погіршить становище ОСОБА_1 . Далі, працівники поліції оформили матеріали, але ОСОБА_1 відмовився їх підписувати, після чого вони вирушили додому.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні поясниал, що 28.06.2025 її чоловік ОСОБА_1 поїхав у гості до своїх батьків, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно о 22:30 вона зателефонувала своєму чоловіку, який зазначив, що вжив спиртні напої та попросив її приїхати та забрати його додому. Близько о 23:00 вона приїхала до будинку батьків чоловіка та вона, її чоловік та батько чоловіка стояли та розмовляли на парковці. Пізніше, ОСОБА_1 попросив її відчинити автомобіль, оскільки виявив, що немає при собі мобільного телефону. Після чого, ОСОБА_1 сів в автомобіль та почав шукати телефон в районі пасажирського сидіння. У цей час поруч з ними зупинилась поліцейська автівка, з неї вийшло двоє чоловіків, які в подальшому почали грубо себе поводити та вимагати підтвердити особу її чоловіка. При цьому, поліцейські зазначили, що її чоловік керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, однак його автомобіль стояв на парковці, двигун не працював, ключі від автомобіля знаходились у неї. Далі, виникла конфліктна ситуація, її чоловік почав тікати від поліцейських, однак останні його наздогнали, почали душити та надягли кайданки. Після чого вона надала поліцейським посвідчення водія на ім`я її чоловіка. Далі, патрульні заштовхали чоловіка в автомобіль та почали рух, вона зі свекром поїхали за ними. Вони приїхали пізніше до відділу поліції та черговий розповів їй, що патрульний автомобіль приїздив, однак відділок не займається такими справами і взагалі оголошена повітряна тривога, тож черговий не пустив поліцейських до відділу. Після чого, вона подзвонила на лінію 102 та дізналась, що патрульний автомобіль з її чоловіком наразі перебуває під Індустріальним мостом, після чого вони вирушили туди. Приїхавши під Індустріальний міст вона побачила поліцейське авто, патрульні заповнювали папери, протоколи. В цей час її чоловік сидів у кайданках. Пізніше поліцейські зняли з чоловіка кайданки та відпустили, а вона залишилась та патрульний зазначив, що на цьому все, чекайте виклик до суду.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Мишко Ю.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та підтримав вказане клопотання у судовому засіданні.

Клопотання захисника обґрунтовано наступним.

Захисником зазначено про невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП його клієнтом. Вказано, що працівники поліції не були очевидцями вчинення правопорушення, а саме: керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, протягом всього відеозапису ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він не керував вказаним транспортним засобом. Крім того, в порушення «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, зокрема, право останнього на професійну правничу допомогу. Більш того, протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 працівниками поліції було складено о 00:08 29.08.2025, запис на бодікамеру ведеться до 00:40 та жодного свідка ОСОБА_5 на відео не зафіксовано. Також наголошує на тому, що працівники поліції взагалі не направляли ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я, про що свідчить відсутність в матеріалах справи направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і матеріалах справи. Також, всі події відбувались під час повітряної тривоги у м. Києві, що свідчить про те, що дії працівників поліції несли невиправдані ризики небезпеки для життя і здоров`я ОСОБА_1 . Наголосив на тому, що пояснення свідка ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи складені поза межами оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП та не можуть прийматись судом до уваги. У зв`язку з викладеним, просив закрити провадження у справі через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мишка Ю.М., свідка ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , дослідивши наявні матерали справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №375689 від 29.06.2025, картку обліку адміністративного правопорушення, рапорт старшого лейтенанта поліції Висоцького О. від 28.06.2025; письмові пояснення ОСОБА_5 від 28(29).06.2025; витяг з підсистеми «Армор», відеозаписи з нагрудних БК та клопотання захисника про закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №375689 від 29.06.2025, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

Разом із тим, з технічного відеозапису, здійсненого на нагрудні БК працівників поліції №№ 473827, 476818, вбачається, що в день та час події автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходився у нерухомому стані та перебував на парковці, двигун автомобіля не працював, ключі від автомобіля знаходилися у дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Відеозапис не містить фіксації руху зазначеного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . До матеріалів справи докази, які б підтверджували даний факт не долучено.

В той же час на відеозаписі зафіксовано неодноразове твердження ОСОБА_1 , що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння він не керував.

Таким чином, на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи відсутнє підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи, автомобіль марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , був виявлений припаркованим на паркувальному майданчику біля будинку, в якому проживають батьки ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2. Зазначена обставина узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 про те, що його батько - ОСОБА_2 - керував вказаним транспортним засобом, оскільки возив його до магазину на території АЗС, після чого вони разом повернулися до будинку батьків та узгоджуються з показами свідків, наданих в судовому засіданні.

Відтак, надані суду докази не підтверджують факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Оскільки судом не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_2 у визначені у протоколі дату та час: 28 червня 2025 року о 22 год 54 хв у АДРЕСА_2, суд не досліджує та не встановлює наявність чи відсутність факту відмови від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом, суду надано не було.

Водночас, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 375689 не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи у контексті положень ст. 62 Конституції України.

При цьому, рапорт працівників поліції про обставини розшуку транспортного засобу суд не може взяти до уваги як єдиний доказ на спростування доводів ОСОБА_1 та свідків, оскільки з вказаного рапорту неможливо встановити водія транспотного засобу, на який надійшло орієнтування. Водночас вказані в рапорті такі обставини: як перебування транспортного засобу за адресою вул. Нижньоключова, біля будинку 14 в місті Києві узгоджуються з показаннями свідків та ОСОБА_1 , тобто був виявлений транспортний засіб в нерухомому стані. Обставин зупинки транспотного засобу під керуванням будь-якої особи, вказаний рапорт не містить.

В той же час, за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Мишка Ю.М., в судове засідання неодноразово викликалися поліцейські УПП в м. Києві, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення, які до судового засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_5 суд також не бере до уваги, оскільки зазначений документ містить дві різні дати складання, що ставить під сумнів його достовірність та час надання пояснень. Крім того, працівниками поліції не було належним чином встановлено особу даного свідка, що позбавляє можливості перевірити його особу та достовірність наданих ним відомостей. Із самих письмових пояснень не вбачається підтвердження того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Більш того, на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, відсутні будь-які дані про присутність особи на ім`я ОСОБА_5 , що додатково свідчить про сумнівність таких доказів та унеможливлює їх врахування судом під час вирішення справи.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Судовий збір відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 130, ч. 1 ст. 247, 283-284, 287-291 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення, до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Я.В.Кравченко