Справа № 585/4104/25
Номер провадження 3/585/1353/25
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євлах О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Роменського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2025 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 603695 від 18.10.2025 року згідно якого 08.10.2025 року близько 16 години ОСОБА_1 за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , чим завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ,а саме виражався грубою нецензурною лайкою в її адресу, чим вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Ознайомившись з матеріалами справи приходжу до наступних висновків.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» (далі Закон).

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Вказані положення закону окреслюють перелік дій, одна чи декілька із яких, можуть становити собою об`єктивну сторону (форму вираження) економічного та психологічного насильства.

У відповідності до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 603695 від 18.10.2025 року, ОСОБА_1 за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , чим завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ,а саме виражався грубою нецензурною лайкою в її адресу, чим вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Передумовою для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП має бути наявність сукупності доказів, які б безумовно та беззаперечно свідчили про вчинення ним об`єктивних дій, що мають ознаки психологічного насильства у розумінні положень Закону. У такому разі необхідно встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними діями ОСОБА_1 та настанням чи можливим настанням шкідливих наслідків саме для потерпілої, тобто у даному випадку для ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що беззаперечних відомостей, які б поза розумним сумнівом указували про вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) та письмової заяви ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. В письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що вони з ОСОБА_1 перебували вдома, між ними виник конфлікт на побутовому грунті під час якого вони розмовляли на підвищених тонах, так як вони мають побутові проблеми. Під час конфлікту ОСОБА_1 ображав нецензурними словами її покійну матір, в присутності неповнолітніх дітей, брав її за одяг погрожував фізичною розправою.

Відтак, приходжу до висновку, що працівниками поліції оформлено матеріали адміністративної справи на підставі звернення про вчинення домашнього насильства, яке не підтверджено будь-якими доказами, в тому числі висновками спеціалістів чи довідками про звернення ОСОБА_2 до лікаря з обставин викладених у протоколі, а тому встановити вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства неможливо.

Крім того, матеріали справи не містять документу, який би підтверджував, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі.

Також, виклик поліції був здійснений сусідкою, а не самою ОСОБА_2 . З пояснень ОСОБА_3 , вона дізналась про інцидент 09.10.25 року близько 11 години. Однак, події, які ставляться у вину ОСОБА_1 сталися 08.10.25 р. близько 16-00 години.

З огляду на це, матеріали справи не містять беззаперечного доказу стосовно дати та часу вчинення протиправних дій, які ставляться у вину ОСОБА_1 . Копія рапорту, про надходження повідомлення на лінію 102 до матеріалі справи не доданий.

Зважаючи на вищевикладене, провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях, на підставі п.1ч.ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 284, 287 253, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10-ти днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ