Справа № 456/5554/24 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л. В.
Провадження № 33/811/1351/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В. у відкритому судовому засіданні у м. Львові, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року,

встановив:

постановою Стрийського міськрайонного суду Львіської області від 14 серпня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 10.10.2024 о 01 год. 00 хв. в м. Стрию Львівської області керував транспортним засобом «Volkswagen ID 4», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820 ARLJ 0416», результат позитивний 1,31 проміле (тест № 709), чим порушив п. 2.9а ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати на закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що не був присутній при проголошенні оскаржуваної постанови, оскільки перебував на лікуванні після отримання поранення. Копію оскаржуваної постанови йому вручено у суді 26 серпня 2025 року, що підтверджується розпискою.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що суд першої інстанції критично оцінив відеозапис, формально підійшов до дослідження обставин справи.

Звертає увагу, що автомобіль не рухався, був припаркований на узбіччі дороги, а до матеріалів справи не надано жодних жоказів на підтвердження зупинення автомобіля під керуванням апелянта, у тому числі підставності такого зупинення.

Стверджує, що на місці події був свідок, який міг би підтвердити про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, але у протоколі відсутні записи про свідка.

Стверджує, що дії поліцейських були неправомірними у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відеозапис, який долучено до матеріалів справи не є цілісним.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. До початку судового засідання подав клопотання, у якому просить розглянути справу у його відсутність, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні. Також просить задоволити апеляційні вимоги, які підтримує у повному обсязі. Наголошує про те, що провадження у справі підлягає закриттю за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч.6 ст.38 КУпАП. Вважає, що оскільки правопорушення мало місце 10 жовтня 2024 року, то такі строки минули, отже провадження у справі слід закрити.

Матеріалами справи доводиться поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, отже такий строк необхідно поновити.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 147057 від 10 жовтня 2024 року; роздруківці із спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820 ARLJ 0416», результат позитивний 1,31 проміле (тест № 709); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано ознаки сп`яніння ОСОБА_1 та результат огляду /а.с. 3/; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розписці, яка засвідчує відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; відеозаписі, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо відсутності факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та встановлено, що таке твердження апелянта повністю спростовується оглянутим апеляційним судом відеозаписом події, отже є неспроможним.

Щодо апеляційних тверджень про сплив строку накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Приписами ст. ст. 221, 280 та 284 КУпАП у їх сукупному зв`язку встановлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 130 цього Кодексу. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Таким чином, у разі оскарження постанови суду першої інстанції справа не розглядається спочатку, як помилково вважає апелянт, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Отже, КУпАП чітко визначає те, що після прийняття постанови компетентним органом, справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП припиняється. Однак, положення цієї статті можуть бути застосовані компетентним органом вищого рівня у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення вимог ст. 280 КУпАП у рішенні компетентного органу, що виніс оскаржувану постанову.

Справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 147057 від 10 жовтня 2024 року розглянута Стрийським міськрайонним судом Львівської області 14 серпня 2025 року, тобто у межах строку, передбаченого ч.6 ст. 38 КУпАП. Отже, апеляційні твердження у цій частині є необгрунтованими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львіської області від 14 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ