Справа № 636/7208/25
Провадження 3/636/4265/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.10.2025 м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Грошова Н.М.

за участю секретаря судового засідання Цивуніна Б.І.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Бухана В.Г.,

розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця Державної прикордонної служби України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:

26.08.2025 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постановою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.08.2025 матеріали справи повернуто для належного оформлення, у зв`язку із тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДНХІ-2 № 4058 від 02.08.2025 не зазначено місце вчинення правопорушення, а також не в повному обсязі зазначено місце реєстрації ОСОБА_1

09.10.2025 після доопрацювання матеріали надійшли до суду. До матеріалів долучено довідку начальника групи ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 , а також вказано місце вчинення правопорушення: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення ДНХІ-2 № 4058 від 02.08.2025, 02.08.2025 о 01:00 год. старший лейтенант ОСОБА_1 перебував та виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бухан В.Г. звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання вказує, що зазначений протокол не відповідає встановленим вимогам статті 256 КУпАП, оскільки викладені у ньому ознаки об`єктивної сторони вчинення військовослужбовцем дій у вигляді виконання обов`язків військової служби на території військової частини НОМЕР_2 не збігаються із положеннями статті 172-20 КУпАП, не відповідають об`єктивній стороні правопорушення та одночасно виключають підстави для притягнення за таке діяння до адміністративної відповідальності. Посилається на положення ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та зазначає, що виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби відбувається протягом певного періоду, який обмежується робочим (навчальним) часом (з включення шляху на службу та зі служби), строком перебування у відрядженні, строком виконання наказу відповідного командиру або вчиненням дій, спрямованих урятування життя, державного власності та інших дій. Відповідно до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення о 01.00 год. під час виконання ним обов`язків військової служби, при цьому не зазначено які саме обов`язки військової служби він виконував безпосередньо у цей час, в чому вони полягали, протягом якого періоду відбувалися та на підставі яких нормативно-правових актів чи наказів командира це здійснювалося враховуючи обставину, що зазначений час є часом відпочинку.

В матеріалах справи відсутні докази (накази, розпорядження тощо), які б підтверджували факт виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби 02.08.2025 року о 01.00 год., тобто у час для відпочинку.

Не здійснення конкретних обов`язків військової служби у згаданий час, яке є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого статтею 172-20 КУпАП, свідчить про відсутність складу цього правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 місце його вчинення не зазначено.

Згідно довідки начальника групи ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка міститься в матеріалах справи, посадовими особами групи ВСП отримано інформацію від військової частини НОМЕР_2 про місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 , а також про місце вчинення правопорушення, яким є АДРЕСА_2 .

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують викладені обставини, зокрема відсутні запити та відповіді з військової частини щодо вищенаведених обставин, зокрема місця вчинення правопорушення.

Таким чином, належними та допустимими доказами місце вчинення правопорушення не підтверджено, відповідні відомості відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів про те, що за вказаною у довідці адресою ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби або зазначена адреса є місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

Матеріали справи не містять відомостей про проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у зв`язку із виявленням ознак сп`яніння уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, його результатів, незгоду із результатами огляду або відмову від його проходження.

В матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 , складений уповноваженою посадовою особою за його результатами та відомості про відмову від його проведення або незгоду із результатами огляду.

Відсутнє в матеріалах справи і направлення командира (начальника) про направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури проведення огляду, виявлення ознак сп`яніння та оформлення відповідних документів.

Крім того, згідно положень ст. 266-1 КУпАП, під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять відомостей про застосування спеціальних технічних засобів відеозапису або неможливості їх застосування, натомість зазначені свідки, у присутності яких проводився огляд.

Зазначає про порушення вимог, які визначені Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 32 від 12.01.2024 та Порядком застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затвердженого Наказом МОУ № 241 від 16.04.2025.

Вказує, що залучені до проведення огляду свідки, а саме військовослужбовці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є підлеглими ОСОБА_1 , оскільки останній обіймає посаду першого заступника начальника третього відділу підрозділу військової частини НОМЕР_2 , в той час як ОСОБА_2 є заступником начальника у цьому ж підрозділі, а ОСОБА_3 водієм.

Огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведено з порушенням вищенаведених положень вказаних Порядків, оскільки проводився без використання спеціальних технічних засобів відеозапису та із залученням осіб, які не могли бути залучені як свідки, що свідчить про недійсність результатів такого огляду. Результати медичного огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я оформлені випискою із медичної карти амбулаторного хворого, що не передбачено вищенаведеними положеннями Порядку № 241. В матеріалах справи немає жодного документа, затвердженого Порядком №241, яким оформлюються проведення огляду та фіксація результатів.

Згідно вимог п. 16 Розділу V Порядку №241, з метою забезпечення достовірності результатів огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного, який має бути оглянутий в закладі охорони здоров`я, уповноважена посадова особа забезпечує доставлення на проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, підстави для проведення огляду виявлені 02.08.2025 року о 01.00 год.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №846, медичний огляд ОСОБА_1 проведено 02.08.2025 року о 03.55 год., тобто з порушенням вищенаведеного строку.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його захисник - адвокат Бухан В.Г. в судовому засіданні підтримав доводи, які викладені у клопотанні про закриття адміністративного провадження, надав пояснення аналогічні тексту клопотання та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Бухана В.Г., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Так, згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Тобто, ч. 1 ст.172-20 КУпАП передбачає такі окремі кваліфікуючі ознаки:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або під час виконання ними обов`язків військової служби від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом з цим, наказом Міністерства оборони України від 10.10.2016 року №515 затверджено Інструкцію про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. 4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За такого правового врегулювання, невиконання службових обов`язків це дія чи бездіяльність військовослужбовця вчинення або невчинення якої прямо передбачено відповідними нормативно-правовими актами у випадках коли особа вважається такою, що виконує обов`язки військової служби передбачених ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №802/1275/16-а.

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення ДНХІ-2 № 4058 від 02.08.2025, 02.08.2025 о 01:00 год. старший лейтенант ОСОБА_1 перебував та виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, захисником ОСОБА_1 адвокатом Буханом В.Г., на противагу складеному протоколу наведено доводи про порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані доводи знайшли своє підтвердження дослідженими матеріалами провадження.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять висновків службового розслідування, або службової перевірки, яка на думку суду, повинна була бути проведена керівництвом військової частини за фактом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інше.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДНХІ-2 № 4058 від 02.08.2025 не зазначено місце вчинення правопорушення,

Слід констатувати, що матеріали провадження взагалі не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт виявлення ОСОБА_1 саме під час виконання ним службових обов`язків з урахуванням того, що відповідно в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення правопорушення, а вказано, що ОСОБА_1 перебував та виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

У довідці начальника групи ІНФОРМАЦІЯ_3 вказано місце вчинення правопорушення: АДРЕСА_2 , однак без зазначення чи знаходиться за цією адресою ВЧ або її тимчасова дислокація. Матеріали справи не містять також достовірних відомостей стосовного того, що ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» безпосередньо виконував обов`язки військової служби за вказаною адресою.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за своєю правовою суттю фактично є обвинуваченням.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ч.3 ст. 172-20 КУпАП не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, ретельно дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

За таких обставин, провадження у справі за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-20, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 31.10.2025.

Суддя Н.М. Грошова