ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії А0281 № 02-оф від 10.09.2025 року, під час виконання військових обов`язків пов`язаних військової служби, під час дії правового режиму воєнний стан, військовослужбовець військової служби заступник командира роти з психологічної підтримки 27 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_1 недбало віднісся до своїх обов`язків військової служби, не виконав покладені на нього наказом командира завдання, чим порушив ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, надав суду письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано: протокол про адміністративне правопорушення серії А0281 № 02-оф від 10.09.2025 року; копію витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 341 від 03.12.2023 року; копію витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 2902 від 19.07.2025; аркуші доведення; копію наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 2813 від 11.07.2025; копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 5506 від 31.12.2024; копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 2440 від 23.05.2025; копію витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 3066 від 28.06.2025.

Так, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 проявив недбале ставлення до військової служби, яке було виражене у наступних порушення вимог законодавства та наказах: ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині строку проведення службового розслідування; ч. 2 ст. 3, ч.3, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині невиконання наказу командира вісйськової частини про призначення службового розслідування та порушення виконавської дисципліни; пункт 13 розділу 3 наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 «Про затвердження порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України» в частині строку проведення службового розслідування; пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2025 № 2902, пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2025 № 2813.

Стаття 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення до військової служби.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що вона мала місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Надані суду докази, разом із іншими матеріалами провадження, не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення, оскільки ними підтверджується поза розумним сумнівом лише факт притягнення ОСОБА_1 наказами командира ВЧ НОМЕР_1 від 23.05.2025 р. № 2440 та від 28.06.2025 р. № 3066 до дисциплінарної відповідальності.

У той же час матеріалами справи не підтверджується та у межах судового розгляду не було достовірно з`ясовано, коли саме до ОСОБА_1 було доведено накази від 11.07.2025 р. та 19.07.2025 р. про необхідність проведення службового розслідування, які заходи він фактично вжив на його виконання, з яких саме причин матеріали службового розслідування не були ним здані вчасно.

Що стосується складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, то його зміст не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності об`єктивного підтвердження зазначених у ньому відомостей іншими доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами, у зв`язку із чим вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 247, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, ст. ст. 458, 489, 527-529 МК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Луньова Д.Ю.