Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Полетила П.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Полетила Павла Сергійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника 3 відділення прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ( з м.д. АДРЕСА_3 ), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи військовослужбовцем, старшим лейтенантом начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_3 ), 10 серпня 2025 року в умовах особливого періоду (воєнного стану) перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Полетило П.С. подав апеляційну скаргу в якій вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що ОСОБА_1 10 серпня 2025 року не перебував при виконанні своїх службових обов`язків, оскільки знаходився у відпустці строком на 2 дні згідно із поданим рапортом, що був погоджений військовим керівництвом. Так, відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з врятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. З огляду на таке, ОСОБА_1 в даному випадку не може нести відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Окрім того зазначає і про те, що була порушена процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, процедура огляду військовослужбовців визначена Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗС для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під час перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМ України №32 від 12.01.2024. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у ній наявний висновок медичного огляду, який складений відповідно до спільного наказу МВС/МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, який передбачає порядок проведення огляду на стан сп`яніння саме водіїв транспортних засобів. А тому, апелянт вважає, що висновок про стан сп`яніння, який міститься у матеріалах справи є неналежним та недопустимим доказом і не може бути покладений в основу винуватості ОСОБА_1 .

Також захисник зазначає, що матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння. Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , після того як він був доставлений у відділення поліції, то туди приїхав працівник ДПС, після чого його було доставлено у медичний заклад для проведення огляду, а згодом у військову частину. Тому ключовим тут є те, що ОСОБА_1 не прибув у військову частину в стані алкогольного сп`яніння, а був примусово доставлений полковником ОСОБА_2 після того, як його без достатніх підстав забрали у відділення поліції.

Тому захисник вважає, що матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, а відповідно і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладене, захисник просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленим через свого захисника про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав. А тому, апеляційний суд враховуючи положення ст.268 КУпАП, вважає за можливе справу розглядати у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, але в присутності її захисника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Полетила П.С., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просив задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №288469 від 10.08.2025 зазначено, що 10.08.2025 на території управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто території військової частини, було виявлено старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який в умовах особливого періоду перебував (знаходився) на території військової частини в нетверезому стані, а саме стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновок щодо результатів медичного огляду від 10.08.2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його винуватість доводиться доказами, які містяться в матеріалах справи. Проте, як вбачається із судового рішення місцевий суд наявні у ній докази належним чином не перевірив, а також не дав їм відповідної правової оцінки у розрізі із доводами сторони захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечує свою винуватість та вказує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, із посиланням на те, що у той день 10.08.2025 він не перебував при виконанні своїх службових обов`язків на території військової частині, оскільки знаходився у відпустці відповідно до поданого ним рапорту, який був погоджений керівництвом військової частини. При цьому, у військову частину він сам не являвся, а був примусово доставлений туди службовою особою військової частини після проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник висловив позицію про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Такі доводи сторони захисту знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду з огляду на таке.

Частиною 3 ст.172-20 КУпАП передбачена відповідальність за діяння передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, а саме: ч.1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; ч.2) участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Отже, об`єктом такого правопорушення є порядок проходження військової служби, а об`єктивна сторона складу діяння, - складається із вищезазначених самостійних альтернативних діянь. У кожному конкретному випадку це потребує з`ясування і конкретизації.

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 10 серпня 2025 року як військовослужбовець, який в умовах особливого періоду перебував (знаходився) на території військової частини в нетверезому стані, а саме - стані алкогольного сп`яніння.

Так, всебічно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, з огляду на те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували те, що він вчинив дії, які підпадають під кваліфікацію цієї норми закону.

Апеляційним судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 являється начальником 3 відділення прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_3 ), тобто військовослужбовцем.

У матеріалах міститься рапорт ОСОБА_1 як начальника 3 відділення прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_3 ) від 05.08.2025 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_3 ) про надання йому дозволу на виїзд за межі ділянки відповідальності цієї застави на 2 дні з 10.08.2025 для вирішення соціально-побутових питань.

Такий рапорт, як вбачається із відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 від 15.10.2025, був погоджений керівництвом.

Встановлено з матеріалів справи, а також пояснень сторони захисту і те, що ОСОБА_1 сам до військової частини не прибував, а був туди примусово доставлений посадовою особою військової частини після проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з цього слідує, що ОСОБА_1 10 серпня 2025 року фактично не виконував службових обов`язків та не перебував на території військової частини, оскільки фактично знаходився у відпустці на підставі поданого ним рапорту, погодженого військовим керівництвом.

Той факт, що ОСОБА_1 був доставлений іншою службовою особою військової частини на її територію під час його перебування у відпустці, не може свідчити про те, що він появився на території військової частини у нетверезому стані.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

А тому, посилання сторони захисту про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

За таких обставин, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2025 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення ч.3 ст.172-20 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга сторони захисту підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Полетила Павла Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року в даній справі, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк