ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2457/25 Справа № 185/7141/25 Суддя у 1-й інстанції - Косюк А. П. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Халупка С.В.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року 18 червня 2025 року о 17 годині 23 хвилини в м. Павлоград по вул. Дніпровській біля буд. 16 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на бодікамеру 795568. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України. Зазначені дії органом внутрішніх справ кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 18 червня 2025 року близько 18 годин 00 хвилин молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах особливого періоду (воєнного стану) перебував при виконанні обов`язків військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння на території розташування військової частини НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_2 . Останній був виявлений посадовими особами військової частини НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини на відстані до 1,5 метра та направлений на огляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 для встановлення стану сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він є військовослужбовцем, перебував на бойових позиціях, про ухвалене рішення він дізнався 14 серпня 2025 року, по суті просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про об`єднання справ, відкладення розгляду справи, для належної підготовки захисником, надання доступу до матеріалів та відеозаписів, через електронний суд та проведення судового засідання у режимі ВКЗ. Вказав, що йому не було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений неналежним суб`єктом, оскільки огляд мав проводитися посадовими особами військової служби правопорядку. Зазначив, що акт огляду №617 від 18.06.2025 року не містить його підпису, не зафіксовано факт відмови у належний спосіб, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано час і обставини, не відображено пояснення особи. Наголосив, що відсутнє об`єктивне підтвердження стану сп`яніння, наявність суб`єктивних ознак не є достатнім для наявності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що за ч.3 ст. 172-20 КУпАП не доведено, що він виконував обов`язки військової служби у момент події, а також відсутні належні докази перебування у стані сп`яніння та протокол складений неналежною особою.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, захисника Халупка С.В., вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 24 липня 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 22 серпня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 14 серпня 2025 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, складеними уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 червня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів від 18 червня 2025 року, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова. ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду. Вказаний акт підписаний працівником поліції; рапортами від 18 червня 2025 року; копію постанови від 18 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; відеозаписом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №617 від 18 червня 2025 року; копією військового квитка щодо ОСОБА_1 , а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд, а також той факт, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах особливого періоду (воєнного стану) перебував при виконанні обов`язків військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння на території розташування військової частини НОМЕР_2 , та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про об`єднання справ та відкладення розгляду справи та проведення судового засідання у режимі ВКЗ є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи 14 липня 2025 року захисником Халупко В.М. було подано заяву до суду першої інстанції про об`єднання в одне провадження справи №185/7141/25 та №185/7142/25 щодо ОСОБА_1 , відкладення розгляду справи на строк не менше 10-ти днів для підготовки правової позиції, надання доступу до матеріалів справи через підсистему «Електронний суд» та проведення наступного судового засідання через підсистему ВКЗ.

Судом першої інстанції було відкладено розгляд справи на 24 липня 2025 року та належним чином повідомлено ОСОБА_1 та захисника Халупка В.М. про наступну дату судового засідання шляхом направлення СМС-повідомлення.

24 липня 2025 року захисником Халупко В.М. на адресу суду першої інстанції було направлено пояснення у справі, в якому останній просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

24 липня 2025 року судом першої інстанції було винесено постанову про об`єднання справи про адміністративні правопорушення №185/7141/25 (провадження №3/185/2523/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, №185/7472/25 (провадження №3/185/2640/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та присвоєння об`єднаній справі №185/7141/25 (провадження №3/185/2523/25).

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому належним чином не роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.ст. 10, 63 Конституції України не знайшли свого підтвердження та спростовуються відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

Стосовно доводів ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений неналежним суб`єктом, оскільки огляд мав проводитися посадовими особами військової служби правопорядку, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення зокрема правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП вбачається, що уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України не наділені повноваженнями складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а такими повноваженнями наділені уповноважені особи органів Національної поліції.

При цьому уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.44, ч.ч.2, 3 ст.123, ст.ст.172-10-172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 КУпАП.

Комплексний аналіз норм КУпАП дає суду підстави зробити висновок, що уповноважені особи органів Національної поліції, до компетенції яких, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, віднесено оформлення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не в праві складати даний процесуальний документ без дотримання встановленої положеннями статті 266 КУпАП процедури.

Враховуючи, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 не перебував при виконанні обов`язків військової служби, а керував приватним транспортним засобом у позаслужбовий час поза межами військової частини, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено уповноваженими на те особами - працівниками патрульної поліції та складено у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, а тому, посилання ОСОБА_1 з приводу порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівник поліції діяв відповідно до вимог закону та мав підстави пропонувати водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відмовився. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, разом з тим як і його відмова від проходження огляду, підтверджено самим ОСОБА_1 , який не заперечував факт вживання спиртних напоїв та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом. Факт руху транспортного засобу та його зупинка також підтверджується відеозаписом, тому апеляційний суд не приймає доводи апелянта щодо відсутності факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Апеляційний суд критично ставиться до заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи доказів виконання ним обов`язків військової служби під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по цей час.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-Х11 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд ввжає необґрунтованими доводи сторони ОСОБА_1 , що він не перебував у статусі військовослужбовця при виконанні ним обов`язків військової служби у період дії в Україні особливого періоду під час досліджуваних подій.

При цьому, що стосується позиції ОСОБА_1 про відсутність об`єктивного підтвердження стану сп`яніння, то апеляційний суд вважає, що такій позиції слід дати критичну оцінку, розцінивши її як обраний спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вона повністю спростовується дослідженими доказами по справі.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст.172-20 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Разом з цим, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір він як військовослужбовець під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з постанови суду першої інстанції посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, змінити, виключити з резолютивної частини постанови висновок про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

В решті постанову суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот