ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2249/25 Справа № 177/1075/25 Суддя у 1-й інстанції - Лященко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Макаренка О.А.,

апеляційну скаргу адвоката Макаренка О.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 , 17.04.2025 о 19-29 год. в с. Анастасівка по вул. Радянська, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився під безперервний відеозапис, чим порушив п. 2.5. ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Макаренко О.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що поліція підійшла до оформлення справи упереджено. Зокрема, на відео зафіксовано, як один із поліцейських заявляє, що ОСОБА_1 показував їм нецензурні жести (19:45:00), що, ймовірно, стало підставою для подальших дій правоохоронців.

Звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння на місці не проводився, до медичного закладу його також не доставляли. Фактично, складення матеріалів справи відбулося лише після доставки до відділку поліції о 21:00. У жоден визначений медичний заклад його не доправляли. О 23:00 його відпустили, сфотографувавши біля автомобіля, і доставили до будинку ОСОБА_2 в ОСОБА_3 .

Зазначає, що 17.04.2025 року сержантом поліції Штепою О.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 303655 за ч.1 ст.130 КУпАП. Протокол не вручався, не надсилався за адресою реєстрації ОСОБА_1 . Справу було передано до суду.

ОСОБА_1 та його захисник не згодні із постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважаєм її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції вирішив справу упереджено, односторонньо, асоціював себе з стороною обвинувачення, тож постанова була винесена з неповним дослідженням обставин справи та з порушенням вимог законодавства, що вплинуло на правильність її вирішення.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом того дня, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 , який чітко зазначив, що ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля як пасажир, а за кермом був інший, невстановлений чоловік. Суд фактично проігнорував ці свідчення, не надавши їм належної правової оцінки.

Також, суд не взяв до уваги, що автомобіль марки ВАЗ моделі 21043, н.з НОМЕР_2 , яким за припущенням поліцейського керував позивач, йому не належить на праві власності, а належить громадянину ОСОБА_5 .

Звертає увагу, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, виклдаених в протоколі про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що надані відеозаписи навпаки узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , про те що транспортним засобом керувала інша особа, а саме що один з поліцейських преслідував ОСОБА_1 , а інший поліцейський побіг далі по річці, тобто переслідував ще одну людину, яку не наздогнав і потім повернувся до поліцейського автомобіля. Суд першої інстанції на дані обставини не звернув уваги, мотивів відхилення зазначених доводів в оскарженій постанові не навів з метою упередженого притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Також, звертає увагу на те що співробітниками поліції до суду разом з протоколом було надано запис бодікамери лише одного співробітника поліції ОСОБА_6 . Відеозаписи з бодікамер інших співробітників, що затримували ОСОБА_1 надано до суду не було, хоч і в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 303655 від 17.04.2025 року в п. 10 зазначено дві нагрудні камери поліцейських, на які здійснювалась фіксація. Вважаємо, що відеозапис з нагрудної камери іншого поліцейського не був наданий у зв`язку з тим, що на ньому було зафіксовано втечу третьої особи, про яку повідомив ОСОБА_1 та свідок.

Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Огляд не був проведений належним чином, ані на місці зупинки, ані в закладі охорони здоров`я. На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейським ВРПП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Протягом 2-х годин до відповідного закладу охорони здоров`я доставлено також не було. ОСОБА_1 взагалі не доставлявся до будь-якого закладу охорони здоров`я в тому числі і затверджених наказом ДОЗ ДОВА, а направлення та акт огляду було складено формально, лише для долучення до матеріалів справи. Звертає увагу, що заклад охорони здоров`я Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», куди було направлено ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння, припинило діяльність.

Наполягає, що суд діяв упереджено, односторннє на що вказу, що післі надання доказів захисником невинуватості в адміністративному правопорушенні суд першої інстанції за власної ініціативи почав викликати співробітника поліції ОСОБА_7 для надання свідчень по справі. Проте, поліцейський ОСОБА_7 не з`явися в судове засідання, тож свідок, який склав протокол, не був допитані, тому його письмові пояснення не можуть вважатися допустимими доказами відповідно до практики ЄСПЛ.

Звертає увагу, що суд першої інстанції в оскарженій постанові посилається на доказ, який відсутній в матеріалах справи, а саме на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 21 травня 2025 року у справі №213/2318/25, яким ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

І навпаки, суд не встановлює, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскаржується і в ЄДРСР міститься ухвала про відкриття провадження від 30.06.2025 року по справі № 932/7279/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: поліцейській ВРПП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Гасанов Раддим Юсиф Огли, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що все це вказує на упередженість суду першої інстанції та односторонній розгляд справи та перебирання ним на себе повноважень обвинувачення.

Позиції сторін в суді :

В судовому захисник адвокат Макаренко О.А. просив його апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду, від якого клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника та свідка, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП між іншим передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Оскарженою постановою від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився під безперервний відеозапис.

Враховуючи вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП доказуванню підлягають всі ознаки, які утворюють склад правопорушення, у вчиненні якого було визнано винним ОСОБА_1 .

В обґрунтування висновків про наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на те, що працівником поліції правомірно водію ОСОБА_1 висунута вимога проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

Проте, такий висновок судді вважаю помилковим з огляду на таке:

Так, з відеозапису встановлено, що працівники поліції здійснюють переслідування транспортного засобу ВАЗ 21043 червоного кольору, переслідуваний автомобіль рухався швидко та здійснив різкий поворот ліворуч в напрямку пересіченої місцевості, через деякий час автомобіль зупинився, поліцейські під`їхали до нього, зупинились на значній відстані від автомобіля, вийшовши із службового автомобіля один працівник поліції підійшов до автомобіля ВАЗ 21043 червоного кольору, при цьому біля відкритої задньої правої пасажирської двері стояв чоловік, інші двері були зачинені. В цей же час двоє інших поліцейських стали наздоганяти іншого чоловіка, який ховався в очереті. Після 10-хвилин вимог працівника поліції вийти на берег, особа вийшла і його було затримано поліцейськими, ним виявився ОСОБА_1 . Також зафіксовано доставленого до ВП №7 КРУП ОСОБА_1 , якому було повідомлено, що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився.

Протягом всього часу спілкування з працівниками поліції, починаючи з моменту затримання ОСОБА_1 та до моменту оформлення адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 весь час заперечував факт керування ним будь-яким транспортним засобом, в тому числі ВАЗ 21043 червоного кольору.

Як вбачається з наданого відеозапису, працівником поліції взагалі не зазначалось про наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, тому вказівка на них у протоколі про адміністративне правопорушення і в оскарженій постанові судді є цілком безпідставною, нічим об`єктивно не підтвердженою.

Крім того, матеріали даної справи не містять доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 червоного кольору, який працівники поліції переслідували.

Допитаний під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 , підтвердив, що вони з ОСОБА_1 разом вживали спиртні напої в с. Волове Криворізького району, а потім вирішили їхати по домівкам. Вони сіли до знайомого ОСОБА_8 у автомобіль ВАЗ 21043 червоного кольору. Свідку водій ОСОБА_9 не знайомий, ім`я він не запам`ятав, оскільки вже був на підпитку. Свідок сів спереду на пасажирське сидіння, ОСОБА_8 позаду. Коли водій побачив позаду патрульну автівку, попередив хлопців, оскільки ОСОБА_1 перебував в СЗЧ. Водій різко звернув у бік, в напрямку кущів та поля. Відірвавшись від поліцейських, обидва хлопця вибігли з авто та побігли в різних напрямках. Поліцейські побігли за ними. До нього (свідка) у них питань не було. Приблизно через час вони з комишів дістали ОСОБА_8 , наділи кайданки. Йому було не відомо, чи спіймали водія автомобіля ВАЗ. У ОСОБА_8 при огляді ключи та документи на транспортний засіб працівниками знайдені не були. Коли ОСОБА_8 повезли до відділку, він залишився поряд з машиною. Через деякий час повернулися працівники поліції, вони і підвезли його до дому.

Вказані показання свідка ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції вважає належними та допустимими, такими, що не суперечать зібраним у справі доказам, а лише доповнюють обставини справи, що відбувалися за участю ОСОБА_1 30 липня 2025 року.

Будь-яких беззаперечних доказів, у їх сукупності, що свідчили б, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 червоного кольору, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №303655 від 17.04.2025 року, суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, захисником адвокатом Макаренко О.А. під час судового розгляду в апеляційній інстанції повідомлено, що постанову, складену щодо ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу, стороною захисту оскаржено до Шевченківського районного суду міста Дніпра за правилами КАС України.

Як вбачається з матеріалів даної справи транспортний засіб ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 . Проте, матеріали справи не містять будь-яких даних щодо допиту власника автомобіля, як і місця зберігання чи передачі транспортного засобу після обставин, що відбулися 17.04.2025 року за участю ОСОБА_1 .

Із дослідженого відеозапису та протоколу про адміністративне затримання за ст.261 КУпАП серії АА №195706 від 17.04.2025 року, під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції встановлено, що при проведенні особистого огляду ОСОБА_1 нічого не було вилучено та не оглядалось, зокрема ключі від транспортного засобу та/або технічний паспорт на транспортний засіб.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що із переглянутого відеозапису не можливо встановити, що працівники поліції мали підстави вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі серії ЕПР1 №303655 від 17.04.2025 р. та, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які в послідуючому були значені у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення.

Тобто, у працівників поліції були відсутні передбачені законом підстави для висування вимоги проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Вказане є порушенням порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що з урахуванням ч. 5 ст. 266 КУпАП тягне визнання такого огляду недійсним.

Таким чином, як вище зазначено, приписами КУпАП та Інструкції встановлено, що підставою для проходження особою, що керує транспортним засобом, огляду на алкогольного сп`яніння є виявлення у цієї особи певних ознак такого сп`яніння, зазначених у Інструкції. Оскільки в наслідок розгляду справи суду не надано достовірних доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та порушено порядок такого огляду, то слід зробити висновок про відсутність законних підстав вимоги працівника поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відтак, його відмова від проходження такого огляду не утворює ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано, а суддею суду 1-ї інстанції не наведено в оскарженій постанові об`єктивних, беззаперечних доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом. Крім того, працівником поліції було порушено порядок проведення огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, передбаченого КУпАП та Інструкцією.

Отже, вважаю відсутніми в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, апеляційні доводи захисника слід вважати слушним, а оскаржену постанову судді такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 247 КУПАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Скасовуючи оскаржену постанову судді першої інстанції та закриваючи провадження з наведених підстав, апеляційний суд не входить в обговорення інших апеляційних доводів сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Макаренка О.А., подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин