Провадження № 3/761/7278/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП 1 № 414970 вбачається, що 07.08.2025 року о 06 год. 00 хв., в м. Києві на просп. Перемоги, 9А водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки водій відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що 06.08.2025 року його машина зламалась посеред дороги, тому він вимушений був залишити її на проспекті Перемоги, 9А. 07.08.2025 року о 06 год. 00 хв. він мав намір забрати її на евакуаторі разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 07.08.2025 року чекавши евакуатор за адресою проспект Перемоги, 9А, до нього підійшли співробітники патрульної поліції та запропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що транспортним засобом не керував з 06.08.2025 року, а лише чекав на евакуатор.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Полянчук В.Б. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що 06.08.2025 року ввечері йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив йому допомогти евакуювати машину 07.08.2025 року о 06 год. 00 хв., так як вона зламалась. Однак на 06 год. 00 хв. Він не встиг приїхати на місце.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис події, картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 . Так, на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи зображений транспортний засіб який не рухається, ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу не перебуває.

ОСОБА_1 стверджує що він залишив транспортний засіб без руху 06.08.2025 року та повернувся за ним 07.08.2025, оскільки він самостійно не міг рухатись.

Вказану версію подій підтверджує свідок ОСОБА_2 , яка зазначив, що 06.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до нього за допомогою в евакуації транспортного засобу.

Доказів того що ОСОБА_1 керував транспортним засобом матеріали справи не містять.

До відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнута особа, яка є водієм. Водій - це особа, яка керує транспортним засобом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не здійснювала керування транспортним засобом.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно, уповноваженим особам необхідно дотримуватись правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст. 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази, що останній керував транспортним засобом, а отже ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях особи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 9, 130, 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бугіль В.В.