Провадження № 3/522/1990/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання Шибіна Є.С., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 року, встановлено, що 13.12.2024 року о 18:07 год. в м. Одеса, вул. Успенська, 46, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, «KIA SOUL», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає ситуації. Від проходження огляду на стан сп`яніння у законному порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 114964 від 13.12.2024 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив визнати його невинуватим та закрити провадження по справі.

Від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі відносно нього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначив про таке:

- працівниками поліції в порушення вимог ст. 31, 35 КУпАП Закону України «Про національну поліцію», не було проінформовано його стосовно підстав і законності зупинки транспортного засобу;

- на записі «АБА 114964 ОСОБА_2 » відсутня дата та час зупинки транспортного засобу, що не дає змогу встановити коли саме було зроблено відеозапис і хто саме перебуває за кермом автомобіля, а також скільки часу пройшло між зупинкою транспортного засобу та увімкненням нагрудної камери працівників поліції;

- протокол складений не уповноваженою особою, оскільки працівник поліції надав посвідчення відповідно до наказу МВС України №347, який не зареєстрований у Міністерстві Юстиції України, і не є чиним відповідно до Указу Президента України №493/92 від 03.10.1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»;

- в чинному законодавстві України немає чинного Закону України «Про утворення Національної поліції України», тому вважає, що органу Національна поліція України не існує як юридичної особи публічного права; крім того, співробітники поліції повинні мати довіреність на представництво інтересів юридичної особи перед третіми особами, яку йому так і не надали на підтвердження своїх повноважень;

- протокол складений на іншу невідому особу, оскільки довідку про отримання особою посвідчення водія та протокол складено із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові великими літерами, а саме ОСОБА_2 , а він є ОСОБА_1 ;

- працівниками поліції в порушення вимог закону не було роз`яснено його права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63, 268 КУпАП;

- в порушення ч. 2 п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, працівниками поліції були зроблені виправлення в протоколі, а саме: в протоколі у відповідній графі зазначено, не надав пояснення, «не надав» взято в лапки, а потім дописано «додано на трьох окремих аркушах»;

- порушено процедуру виявлення стану сп`яніння, оскільки процедура огляду водія на стан сп`яніння на місці працівниками поліції не проводилась, технічні засоби відео фіксації не застосовувалися, свідки не залучались, форма направлення на огляд водія не складалась, про що свідчить відеозапис з нагрудних камер працівників поліції;

- зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння ніякими доказами не підтверджуються.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , оглянувши відеозапис в судовому засіданні, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 3 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Норма ч. 3 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння також передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у відмові від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №114964 від 13.12.2024 року, підтверджується: 1) відеозаписами на DVD-R диску, на яких зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку; 2) довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року двічі піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП; 3) довідкою про отримання особою посвідчення водія, згідно якої ОСОБА_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 09.04.1998 року; 4) довідкою про належність транспортного засобу, згідно якої транспортний засіб «KIA SOUL», д/н НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 ; 5) поясненнями ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи, характеризуючі його особу документи, а також відеозаписи щодо складання відносно ОСОБА_1 попередніх протоколів за ст. 130 КУпАП, а також відповіді Апарату Верховної Ради України на звернення керівника громадської організації та громадян, копія реєстраційної картки; зразок бланку згідно додатку 1 до постанови КМУ від 27.12.2018 року №1137; відповідь Заступника Міністра МЮУ щодо надання інформації; указ Президента України №493/92 від 03.10.1992 року народження.

Також ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи його заяви про заборону приєднання та застосування юридичних фікцій та про визнання його правового статуту людини.

Так, ОСОБА_1 зазначив, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 31, 35 КУпАП Закону України «Про національну поліцію», не було проінформовано його стосовно підстав і законності зупинки транспортного засобу.

Суд відхиляє вказані доводи ОСОБА_1 з огляду на таке.

Так, згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

З викладеного вбачається, що працівники поліції мали підстави передбачені законом та підзаконними нормативно-правовими актами для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із чим суд визнає вказані доводи безпідставними.

Крім того, в обґрунтування клопотання ОСОБА_1 , зазначив, що на записі «АБА 114964 ОСОБА_2 » відсутня дата та час зупинки транспортного засобу, що не дає змогу встановити коли саме було зроблено відеозапис і хто саме перебуває за кермом автомобіля, а також скільки часу пройшло між зупинкою транспортного засобу та увімкненням нагрудної камери працівників поліції.

Суд не приймає до уваги вказані доводи ОСОБА_1 з огляду на таке.

Так, під час дослідженні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, судом встановлено, що за кермом транспортного засобу «KIA SOUL», д/н НОМЕР_1 , перебував саме ОСОБА_1 та зафіксовано дату та час його зупинки.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, рух транспортного засобу та момент його зупинки працівниками поліції, у зв`язку із чим доводи ОСОБА_1 про неможливість встановлення проміжку часу між запинкою транспортного засобу та увімкненням нагрудної камери працівників поліції, також не знайшла свого підтвердження.

Суд також відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо складання протоколу не уповноваженою особою, оскільки працівник поліції надав посвідчення відповідно до наказу МВС України №347, який не зареєстрований у Міністерстві Юстиції України, і не є чиним відповідно до Указу Президента України №493/92 від 03.10.1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади». Крім того, на думку ОСОБА_1 , територіальні органи Національної поліції України як юридичні особи публічного права взагалі не могли бути утворені.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади.

В обґрунтування вказаних доводів ОСОБА_1 посилається на відповідь Апарату Верховної Ради України №18/10-1600 від 02.10.2020 року на публічний запит від 01.10.2020 року, стосовно Закону України «Про утворення Національної поліції», в якій зазначено, що в чинному законодавстві України немає чинного Закону України «Про утворення Національної поліції України», так і не подавалося на розгляд Верховної Ради України відповідного проекту Закону.

Суд не може врахувати вказані доводи ОСОБА_1 , оскільки відповідно до положень ст. 48 «Про судоустрій і статус суддів», суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.

Таким чином, суд відхиляє вказані доводи ОСОБА_1 , як надумані та безпідставні, у зв`язку із відсутністю належного обґрунтування з посиланням на норми діючого законодавства, оскільки є його особистими припущеннями та суб`єктивним трактуванням положень законодавства.

Крім того, у своєму клопотанні ОСОБА_1 зазначив, що протокол складений на іншу невідому особу, оскільки довідку про отримання особою посвідчення водія та протокол складено із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові великими літерами, ОСОБА_2 , що на його думку, свідчить про складання протоколу на юридичну особу, оскільки назва юридичної особи завжди прописується великими літерами. Крім того, згідно паспорту громадянина України він є ОСОБА_1 .

Суд відхиляє вказані доводи ОСОБА_1 , оскільки вказане є його особистим припущенням, та вдаванням до надмірного формалізму та по суті є опискою. Особу ОСОБА_1 судом встановлено на підставі паспортних даних, які останній пред`явив під час судового розгляду справи.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, працівниками поліції були зроблені виправлення в протоколі, а саме: в протоколі у відповідній графі зазначено, не надав пояснення, «не надав» взято в лапки, а потім дописано «додано на трьох окремих аркушах».

Так, згідно ч. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

З викладеного вбачається, що виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, та внесення додаткових відомостей, не допускається після того, як протокол було підписано особою, стосовно якої її складено. Встановлення факту виправлень та внесення додаткових відомостей до протоколу після його підписання особою є обов`язковою умовою для вирішення питання про допущення порушень з боку працівників поліції під час складання протоколу.

Однак вказані відомості у суду відсутні, та ОСОБА_1 не доведено факту внесення додаткових відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення після його підписання, у зв`язку із чим, суд констатує, що вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженим відеозаписом.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, шо працівниками поліції, в порушення вимог закону йому не було роз`яснено його права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63, 268 КУпАП.

Так, згідно до відповідної графи протоколи, факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підтверджується його підписом у протоколі, що робить вказані доводи безпідставними. Під час судового розгляду ОСОБА_1 зазначив, що йому відомі та зрозумілі його права та обов`язки та додаткового їх роз`яснення він не потребує.

Судом був досліджений за участі ОСОБА_1 відеозапис на DVD-R диску з місця події з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівниками поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку освідування водія, який керував транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння та зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Даних про оскарження дій працівників поліції, які складали матеріали справи відносно ОСОБА_1 суду надано не було.

Також ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що він не оскаржував попередні постанови суду, якими на нього було накладено адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд враховує надані ОСОБА_1 характеризуючі його особу дані.

Інші доводи особи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час дослідження судом матеріалів справи.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинена особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно довідки про належність транспортного засобу, відомості щодо належності транспортного засобу, транспортний засіб «KIA SOUL», д/н НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, 9, 24, 33, 34, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ